m_ 



nejeff, pag. 411. Grimm, 1. c, pag. 246. Seeley, 1. a, pag. 240. Bade, 

 pag. 173. WarpactiowsM, pag. 103. 



Br. 3, D 2—3/8, P 1/13, V 2/8, A 3/11-13, C 4—6/19/6—4, L lat. 

 45—50, L tr. 1=?. 



Acest mic peşte a fost mult timp necunoscut, deoarece din cauza 

 micimii sale era considerat ca puiu de alte specii. Abia pe la mijlocul 

 secolului trecut a fost descris de Heckel sub numele de Squalius deli- 

 neatus şi mai în urmă sub numele de Leucaspius abruptus. Tot odată 

 cam în acelaş timp Czernay îl descoperi în Rusia în Guvernământul Char- 

 kowului şi-1 descrise sub numele de Aspius Owsianka. 



Ue aici înainte a fost descoperit de Kessler aproape în tot sudul Rusiei, 

 de Heckel u. Kner în Austria, de Dybowski în Livlanda, etc. şi descris 

 sub diferite nume, până ce în fine Siebold comparând tot materialul de- 

 scris până atunci a ajuns a stabili că nu avem a face decât numai cu 

 o singură specie. 



Corpul său este lungăreţ, puţin comprimat lateral cu spinarea rotundă, 

 înălţimea sa maximă la originea ventralelor se cuprinde cam de 5 ori în 

 lungimea totală si lăţimea numai de 2 ori în înălţime. Abdomenul este ca- 

 rinat între centrale şi deschiderea anală. 



Lungimea capului se cuprinde de 5 ori în lungimea totală. Ochiul este 

 mare cam de 1 / 3 din lungimea capului. Distanţa preorbitală este ceva mai 

 mică ca un diametru, cea interorbitală ceva mai mare. Gura este supe- 

 rioară şi fiind aproape verticală se întinde înapoi numai până sub mar- 

 ginea anterioară a ochiului. Bărbia este puţin îngroşată şi se potriveşte 

 într'o scobitură corespunzătoare a fălcii de sus. 



Oasele faringiene sunt lungi şi subţiri; dinţii faringieni sunt aşezaţi pe 2 

 serii, însă ca număr foarte variabili: câte odată găsim pe rândurile interne 

 5 — 5, alte ori 4 — 5 sau 5 — 4, iar în cele externe câte unul sau 2 de o parte 

 şi de cealaltă nici unul sau numai 1 singur. Dinţii de pe seria internă au 

 coroanele comprimate, cu vârfurile ascuţite şi cârligate, dar pe muche sunt 

 crestate de mai multe ori. Din cauza variabilităţii mari acest caracter nu 

 poate servi aici ca un caracter generic, oricât de bune rezultate ne-ar li 

 dat dinţii până acum la toate celalte genuri de Cyprinoizi. Solzii sunt ci- 

 cloizi, foarte subţiri şi cad uşor ca şi la Obleţi. 



Linia laterală pleacă dela capătul operculului şi se scoboară în jos în- 

 cepând de obiceiu pe la al 8-lea solz. 



Dorsala începe cam la mijlocul corpului deasupra spaţiului liber dintre ven- 

 trale şi anală. Pectoralele nu ajung până la originea ventralelor, iar ventralele 

 culcate ajung până la deschiderea anală. Anala începe sub capătul posterior 

 al dorsalei. Caudala e adânc bifurcată cu loburile egale. In epoca de repro- 

 ducţiune apare o papilă urogenitală bine desvoltată la partea posterioară 

 a deschiderii analei, care în restul anului c cu mult mai mică. 



Color aţiunea. Partea dorsală a capului verde-cafenie, spinarea ceva mai 

 deschis galben-verzuie, laturile foarte argintate; cu o dungă lungă albastră 

 închisă, cu luciu metalic pe tot mijlocul corpului şi mai cu seamă a cozii, 1 

 Aripioarele aproape incolore. Irisul argintiu cu o pată verzuie sus. 



