Hi 



este 4 mic şi diametrul său este egal cu o pătrime din lungimea capului. 

 Distanţa preorbitală este egală cu aproape 1 diametru, iar cea interorbitară 

 cu de 2 ori diametrul ochiului şi creşte din ce în ce cu vârsta, aşa că exem- 

 plarele mari au o frunte foarte lată. La mijlocul distanţei dintre ochi şi 

 vârful botului se află narinele cari sunt duble şi foarte mari. Narina an- 

 terioară e rotundă şi mai mică, iar cea posterioară o încunjură ca un 

 semicerc. 



Gura este terminală, mică şi ajunge numai până sub narine. Oasele 

 faringiene sunt groase şi puternice, iar dinţii sunt netezi şi comprimaţi 

 lateral având vârfurile cârligate. 



Solzii sunt mici — cei mai mari nu ajung la diametrul ochiului — cu mar- 

 ginea din afară perfect rotundă şi cu striuri deasupra ; ei sunt bine fixaţi. 

 Linia laterală merge ceva pe dedesubtul jumătăţii corpului paralel cu 

 iinia ventrală. 



Dorsala începe cam pe la mijlocul corpului şi înălţimea este mai mare 

 decât lungimea bazei ei. Anala este împinsă departe la partea posterioară 

 a corpului, aşa că începe cu mult după sfârşitul dorsalei. Pectoralele ajung 

 până lâ jumătatea distanţei dela ventrale, iar ventralele până la 2 / 3 din 

 distanţa până la deschiderea anală. Caudala e bifurcată adânc cu lobu- 

 rile egale. 



Coloraţiunea. Partea superioară şi capul sunt negre albăstrii sau bă- 

 tând în verde cu un luciu auriu, laturile sunt albăstrii deschise, burta ar- 

 gintie. Dorsala şi caudala cenuşii violete, celelalte roşii. Irisul auriu cu o 

 pată închisă deasupra. 



Dimensiunile. Exemplarele obişnuite sunt cam de 30 — 35 cm. lungime 

 şi merg câte 3 la kilogram ; creşte însă şi peste 1 kgr. bucata ajungând 

 chiar la 60 cm. lungime. 



Răspândirea. Trăeşte numai în Dunăre cu bălţile ei. In râuri însă nu 

 se suie decât numai în regiunea gurilor lor. 



Biologia. Văduvită este un peşte mai mult de Dunăre şi intră în bălţi pri- 

 măvara pentru a se bate, caută însă îndată ce începe apa a scădea să 

 fugă înapoi afară. Cum zic pescarii, ea merge în totdeauna înaintea crapului 

 si la intrarea în bălti si la ieşirea afară si în adevăr în totdeauna Vădu- 

 viţa vine la leasă înaintea Crapului. 



Ea se hrăneşte cu viermi, Rusalii, muşte, iarbă, noniol, etc. Epoca ei de 

 reproducţiune este odată cu a Caracudei şi anume în cursul lui Aprilie şi 

 numai rar şi la începutul lui Maiu. După cum a constatat d-1 Inginer Roco, 

 ele se bat când apa este între 16 — 20° temperatură. Ea depune icrele pe 

 mijlocul bălţii, iar în Dunăre pe lângă mal la nisip. 



întrebuinţarea, pescuitul, etc. Văduvită este un peşte gras şi are o 

 carne foarte gustoasă, fără multe oase. Fiartă carnea ei devine roşie ca 

 a Păstrăvului. Are preţuri bune pe piaţă, nu este însă în aşâ mari can- 

 tităţi ca să aibă o valoare comercială deosebită. La Tulcea se prinde până 

 la 1.500 kgr. pe an. 



Ea se prinde la Vârşi, la Garduri şi la Leasă, precum şi la Năvod. 



Numele populare. Numele ei aproape general este Văduvită şi Vă- 

 duvioară. Lipovenii din Delta îi zic Joltomeasa şi Daviţa. Grecii Pa- 

 hopsero. 



