187 



Cyprinus grisalgine : Lin., Syst. Nat. I, pag. 592. 



Cyprinus leuciscus: Linne, S. Nat., pag. 582. Bloch, 1. c, III, pag. 141, 

 Tab. 97, fig. 1. Pattas, Zoografia III, pag. 818. 



Cyprinus dobula: Bloch, 1. c, I, pag. 42, tab. 5. Meidinger, tab. 26. 

 Eeîsmger, 1. c, pag. 60. 



Leuciscus vulgaris : Fleming, Brit. Anim. 1828, pag. 187. Heckel, 

 Annalen des Wiener Museums I, pag. 233. Cuvier et Valenciennes, XVII, 

 pag. 202. Gunther, Fische d. Neckars, pag. 65. Kessler, Zur Ichthyologie, 

 pag. 38; Nachtrăge, pag. 21 şi 28. Gilnther, Catalogue VII, pag. 226. 

 Seeley, 1. c, pag. 160. 



Squalius leuciscus: Heckel, Sitzungsber. d. k. Akad. Wien 1852, IX, pag. 

 99, 116. Heckel u. Kner, 1. c., pag. 191. Siebold, 1. c, pag. 203. Kessler, 

 Ihtiologia Aralo-Caspi-pontică, pag. 255, No. 189. Grimm, 1. c, No. 213. 

 Sabanejeff, 1. o., voi. II, pag. 304. Warpachowski, 1. c., pag. 94. Bade, 

 1. c., pag. 119. 



Squalius lepusculus: Heckel, I. c, pag. 99, 109 şi tab. 11, fig. 1 — 4. 

 Heckel ii. Kner, 1. c, pag. 186. Pancic, 1. c., pag. 113. 



Squalius rodens: Heckel, 1. c., şi Heckel u. Kner, pag. 189. 



Squalius rostratus: Heckel, 1. c, şi Heckel u. Kner, pag. 192. 



Squalius chalybaeus : Heckel, 1. a, pag. 111, tab. 12, şi 'Heckel u. 

 Kner, pag. 188. 



Br. 3, D 3/7, P 1/16—17, V 2/8, A 3/8—9, C 5/19/6, L lat. 47—52, 

 L tr. I=- 8 . 



4 



Această specie prin forma ei generală se aseamănă foarte mult cu cea 

 precedentă, aşâ că pescarii de pe malurile râurilor — cari în adevăr nu 

 sunt aşâ buni observatori ca cei dela Dunăre — nici nu le deosebesc 

 una de alta. Examinată însă de aproape, ea nu numai că se deosebeşte 

 foarte bine, dar chiar variază încă foarte mult în formele ei. Această ten- 

 dinţă spre variaţiune a dat iarăş loc la crearea a o serie de specii nouă, 

 mai cu seamă de către Valenciennes, Heckel si în urmă de Blanchard. 

 Abia în urmă Siebold şi apoi Gunther au reuşit să dovedească că nume- 

 roasele specii ce se creaseră — şi din cari unele privitoare la basinul 

 Dunării şi Marea Neagră se văd în lista de mai sus a sinonimelor — nu 

 erau decât simple varietăţi individuale şi că în realitate nu există decât 

 o singură specie. 



Această specie se deosebeşte de precedenta prin următoarele caractere: 



1. Prin dimensiunile corpului. Această specie este ceva mai mică. 



2. Prin forma corpului, care aicea este mai lungăreţ şi comprimat late- 

 ral, pe când la specia precedentă eră aproape cilindric. 



3. Prin forma capului, care aicea nu mai e atât de turtit; fruntea nu 

 mai e atât de lată, botul e mai convex. 



4. Gura este inferioară şi îngustă neaj ungând înapoi decât cel mult 

 până sub narine, pe când la specia precedentă ea este terminală şi foarte 

 largă, întinzându-se până sub ochi. 



5. Marginea distală a aripioarei anale este puţin concavă, pe când la 

 specia precedentă este convexă. 



