189 



Cyprinus rivularis: Pallas, Zoogr. III, pag. 330. 



Cyprinus chrysoprasius : Pallas, Zoograph. III, pag. 318. Rathke, Fauna 

 d. Krym, pag. 345. Nordmann, pag. 483. 



Leuciscus phoxinus: Fleming, 1. c, pag. 188. Cuvier el Valenciennes, 

 XVII, pag. 363. Gunther, Fische des Neekars şi Gatalogue VII, pag. 237. 

 Seeley, 1. c, pag. 175. E. Schulze, Fauna Pisc. Germ., pag. 54. 



Phoxinus laevis : Agassiz, 1. c, pag. 37. Tleckel u. Kner, pag. 210. 

 Siebold, 1. c, pag. 222. Kessler, Ausziige a. d. Berichte, pag. 20, Jeitleles, 

 1. c, pag. 60. Pancic, 1. c, pag. 123. Kessler, Ihtiolog. Aralo-caspi-pon- 

 tică, pag. 257, No. 196. Grimm, I. c, No. 217. Sabanejeff, 1. c, pag. 243. 

 Warpachowski, 1. c, pag. 106. Bade, 1. c, pag. 113. 



Phoxinus marsigli: Heckel, Annal. d. Wiener Mus. 1, pag. 232. Nord- 

 mann, 1. c, pag. 482. Bieh y Fische Siebenbtirgens, pag. 13. 



Br. 3. D 3/7, P 1/15, V 2/8, A 3/7, C 19, L. lat 80—90, L. tr, 



14—17 



Corpul este aproape rotund având forma unui fus, numai coada este 

 puţin comprimată pe laturi. In mediu înălţimea sa maximă este aproape 

 egală cu lungimea corpului şi se cuprinde cam de 5 ori în lungimea to- 

 tală. Lăţimea maximă este mai mare decât 2 / 3 din înălţime, iar înălţimea 

 minimă la pedunculul caudal este ceva mai mică decât jumătatea înălţi- 

 mii maxime a corpului. Ochiul este relativ mare, diametrul său fiind egal 

 cu 1 / i din lungimea capului, distanţa preorbitală fiind egală cu odată acest 

 diametru, iar cea interorbitală cu mai mult decât odată şi jumătate. Nari- 

 nele, cari sunt situate la egală distanţă între vârful botului şi ochi, sunt 

 bine desvoltate si ieşite în afară ; distanta între ele e numai ceva mai mare 

 decât distanţa dintre ochi. Gura este foarte mică, aşâ că abia ajunge până 

 sub narine; ea este terminală. Botul este obtus şi convex. Dinţii faringieni 

 sunt cu coroanele comprimate şi cârligate la vârf. Solzii sunt foarte 

 mici şi subţiri; ei nu se acoper unul pe altul nici până la jumătatea lor. 

 Deasemenea lasă pe suprafaţa corpului întregi porţiuni neacoperite de loc 

 şi în special aproape toată partea ventrală precum şi o dungă lungă pe 

 mijlocul spinării. Linia laterală porneşte dela început regulat, însă pe la 

 mijlocul corpului se întrerupe de mai multe ori. 



Dorsala începe cam la. mijlocul corpului în urma ventralelor; primele ei 

 radii sunt aproape de 2 ori mai lungi decât ultimele. Capătul ei posterior 

 este deasupra deschiderii anale. Anala are baza scurtă, ea este foarte înaltă 

 şi primele ei radii sunt de două ori mai mari decât ultimele. Ventralele 

 culcate ajung şi întrec deschiderea anală. Pectoralele nu ajung până la 

 inserţiunea ventralelor. Caudala nu este tăiată decât până aproape de 

 jumătatea ei. 



Color aţiunea. Spinarea este verde-închisă ca iarba; această coloare se 

 întinde şi pe cap până la buza de sus. Această coloare se limitează în jos 

 printr'o linie bruscă care începe dela vârful botului, trece peste marginea 

 superioară a ochiului şi pe tot lungul corpului, cam pe la 73 din înălţimea 

 sa până se termină la jumătatea cozii. 



Linia mijlocie a spinării este marcată printr'o linie subţire care începe 

 dela occipital şi merge până la începutul dorsalei, iar de aici se continuă 

 până la coadă, însă mult mai puţin preciza. Pe această parte a corpului 



