190 



care este colorată verde sunt 2 serii de puncte şi liniuţe închise, din cari 

 cea mai de jos ajunge până în linia care marchează această porţiune a 

 corpului. Sub această linie de demarcare, corpul este alb argintiu foarte 

 pronunţat şi curat. Numai dela opercul şi până pe la mijlocul dorsalei 

 este încă o serie de 5 — 8 mici pete negre, ceva mai şterse decât cele de 

 pe spinare. Această serie este exact pe mijlocul corpului. 



De obiceiu toate aripioarele sunt incolore, numai dorsala şi anala au 

 la baza lor câte o dungă negrie ştearsă, iar la mijlocul lor pe radii câte 

 o mică serie aproape imperceptibilă de pete şterse. Câte odată însă ven- 

 tralele şi anala sunt roşii purpurii. Irisul este alb argintiu. 



In timpul reproducerii colorile sunt mai vii, bărbaţii sunt pe spinare 

 cu mult mai închişi, aproape negri, iar burta se înroşeşte puţin. Dease- 

 menea şi ei capătă mici tubercule pe corp. 



Dimensiunile la cari ajunge Boişteanul sunt de 10 — 12 cm. lungime, 

 exemplarele însă cari se găsesc de obiceiu, nu au mai mult decât 8 — 10 cm. 



Distribuţia şi Biologia. Boişteanul se găseşte mai în toate pârăele 

 noastre mai mari de munte, începând din regiunea de jos a Păstrăvului 

 şi scoborându-se în jos până în regiunea dealurilor. Nu se suie însă nici 

 în pâraele prea mici, aşâ d. ex. la Bistriţa el se găseşte în: Bistriţa, Tar- 

 cău, Bicaz, etc, nu se duce însă şi în pârae mai mici decât acestea. 



Lui îi place apa limpede cu un fund nisipos sau prundos şi trăeşte în 

 totdeauna la apă mai mică. Nu se duce mult la adânc, căci dă peste duş- 

 manii lui: Cleanul, Lostriţa, Mihalţul, etc. Se hrăneşte cu mici animale 

 acuatice: viermi, crustacee, larve de insecte, etc. Epoca lui de reproduc- 

 ţie este prin Aprilie, adeseori însă începe şi din Martie. Femelele se câr- 

 duesc şi depun icrele la apă mică lipindu-le la fund pe prund. 



întrebuinţare, pescuit, etc. Carnea Boişteanului este gustoasă, «e bun 

 de borş, dar nu grozav». Se pescueşte mai cu seamă cu Sacul la mar- 

 ginea apei, în timpul puhoiului cu Leasă şi la Gărduţ. 



Nume populare. In Moldova pe Bistriţa, Trotuş, etc. i se zice «Boiş- 

 tean, pe Moldova şi pe Suceava îi zice Boişte. In Muntenia i se zice 

 Verdeţ şi Verdete (Prahova, Muscel, etc). La Doftana am auzit numele 

 Crăeş. In Oltenia Bor fete (pe râul Motru). 



XVIII. Gen. Chondrostoma. Agass. 



Corpul acoperit cu solzi de o mărime moderată. Gura inferioară şi 

 transversală fără, mustăţi. Falca de jos cu o bum cornoasă având mar- 

 ginea dreaptă şi ascuţită. Dinţii faringieni pe cate o singură serie 

 după formula: 6 sau 7 — 7 sau 6. Dorsala şi anala cu baza scurtă. 



Acest gen este reprezentat în apele noastre printr'o singură specie, Chon- 

 drostoma nasus L. — Kessler în Ihtiologia sa Caspi-pontică spune că în 



