196 



pe pedunculul caudal cât şi pe aripioarele dorsală şi caudală sunt o serie 

 de mici puncte să liniuţe negre. Aripioarele ventrale şi anală sunt gălbui. 

 Ochiul este auriu. 



Dimensiunile maxime la cari ajunge sunt 25 — 30 cm. lungime. 



Distribuţia. Biologia. Tiparul este unul din cei mai răspândiţi peşti; 

 trăeşte în toate bălţile, heleşteele, canalele, în părţile mai liniştite ale râurilor, 

 etc, el se găseşte din Delta Dunării până la Bistriţa în munţi. Lui îi place 

 mai mult apa stătătoare cu fund nămolos. Acolo îl găsim în totdeauna la 

 sigur ; aruncând nămolul de pe fund cu o lopată pe mal îl vedem mişcân- 

 du-se şi ieşind afară. El trăeşte la fund şi se hrăneşte cu: insecte, viermi, 

 crustacee şi cu icre de alţi peşti. Epoca sa de reproducere este dela 

 finele lui Aprilie până la finele lui Maiu. Femela depune ca la 140.000 

 de icre pe plante acuatice în fundul apei. Când e vremea rea şi trăsnet, 

 el se ridică dela fundul apei şi face mişcări vii, de aceea şi pescarii noştri 

 ca şi cei din alte teri se servesc de el ca de un proroc al timpului. 



In timpul iernii precum şi vara în timpul căldurilor mari el se îngroapă 

 în nomol, şi dacă balta în care se afla seacă, el poate trăi încă un timp foarte 

 îndelungat cu puţina umezeală ce-i dă acel nămol. De asemenea el su- 

 portă şi lungi transporturi pe uscat. S'a observat adeseaori că în bălţile 

 mocirloase lipsite de oxigen ies tipării la suprafaţa apei şi înghit aer pe 

 care apoi îl dau pe anus afară. Eăcându-se analiza cbimică a acestor 

 gazuri, s'a găsit că nu mai conţin oxigen ci numai acid carbonic şi s'a con- 

 chis deci că acest peşte respiră şi prin suprafaţa canalului alimentar. Ti- 

 parul când este prins scoate un sunet ascuţit; acesta e produs prin aceea 

 că presează afară o parte din aerul din beşica înotătoare. 



Întrebuinţarea Tiparului e foarte mică, se face din el borş tăindu-i-se 

 mai înainte capul, deoarece se crede că e otrăvitor. Nu are aproape nici o 

 însemnătate comercială, aşâ că pescarii dela Dunăre nici nu vor să-1 prindă. 

 Se prinde de obiceiu cu mâna sau cu lopata. Pescarii îl întrebuinţează 

 foarte mult ca nadă vie la Vişilă şi la Pripoane. 



Nume populare. In Moldova Chişcar, în Muntenia Tipar; am mai auzit 

 zicându-i-se şi Şerpar. 



2 sp. Cobitis barbatula L. Gzindelul. 



Tab. XIV. Fig. 77. 



Corpul înainte cilindric, înapoi puţin comprimat pe laturi. 

 Gura inferioară, cu 6 mustăţi lungi pe buza superioară. Spi- 

 nul suborbital foarte scurt, ascuns sub piele. 8 — 10 dinţi 

 faringieni subţiri şi ascuţiţi la vârf. Caudala puţin con- 

 cavă la margine. 



