207 



ţimea sa variază : îndată după ce a lepădat productele sexuale, corpul este 

 tare comprimat pe laturi, după aceea însă se îngraşă şi devine cu mult 

 mai rotund ; de obiceiu însă grosimea corpului este egală cu jumătatea 

 înălţimii sale, iar lăţimea capului este egală cu jumătatea lungimii lui. 

 Ochiul este mare, diametrul său cuprinzându-se cam de 4 72 ori în lun- 

 gimea capului; el este îndepărtat de vârful botului cu mai mult de un 

 diametru al său, iar de celălalt ochiu aproape cu de două ori acest dia- 

 metru. 



Narinele sunt aproape la jumătatea distanţei dintre vârful botului şi mar- 

 ginea ochiului. Botul este foarte convex şi puţin ieşit înainte, aşa că gura 

 când este închisă este semi-inferioară. Falca de jos e puţin mai scurtă 

 decât cea de sus, însă puternică. Gura este largă şi se întinde înapoi până 

 sub marginea posterioară a ochiului. 



Dinţii sunt foarte puternici, cei de pe falca de sus sunt ceva mai mici. 

 Pe placa anterioară a vomerului o serie transversală de 3—4 dinţi, pe 

 cea posterioară 2 serii longitudinale de dinţi puternici, pe marginile limbii 

 de fiecare parte câte o serie de 4 — -5 dinţi şi aceşti din urmă sunt cei 

 mai puternici. In genere toţi dinţii Păstrăvului sunt încovoiaţi înapoi. 

 Membrana branchială este susţinută de o parte de 9, iar de alta de 10 

 radii branchiostege. 



Solzii sunt foarte subţiri, mici, şi ovali în lungime, fără radii, însă striaţi 

 concentric. Linia laterală merge în linie dreaptă pe jumătatea corpului. 

 Numărul apendicelor pilorici e aproximativ de 50. 



Dorsala este înserată la mijlocul corpului. Ventralele ceva mai în urmă 

 decât sub mijlocul ei. Adipoasa deasupra sfârşitului analei, iar caudala 

 este nu tocmai adânc bifurcată. La exemplarele tinere bifurcarea caudalei 

 e mai profundă, la cele bătrâne aproape nu se mai recunoaşte. 



Coloraţiunea. In general coloarea păstrăvului variază foarte mult după 

 apa în care trăeşte şi după natura fundului. Din această cauză s'au şi 

 creat o întreagă serie de specii şi varietăţi deosebite. Cam următoarele 

 ar fi colorile normale: spinarea neagră albăstrie sau neagră verzie, lătu- 

 rile aurii închise, abdomenul alb sau gălbuiu. Pe spinare şi pe laturi pete 

 negre sau roşii, câte odată înconjurate cu o margine albăstrie. Pectoralele, 

 ventralele şi anala gălbii; dorsala şi caudala ca spinarea, adipoasa ceva 

 mai deschisă. 



Dimensiunile obişnuite sunt 20 — 30 cm. lungime. 



Distribuţia. Păstrăvul trăeşte în toate pârăele din munţii noştri şi nu 

 se scoboară în apele mai mari. In Bistriţa de ex. nu se găseşte decât în 

 regiunea gurii pâraelor. 



Biologia. Păstrăvul este un peşte tipic de pârae cu apa repede şi rece, 

 în special îi plac şipotele unde stă la fund ascuns ziua pe sub pietre. Mai 

 cu seamă îi plac locurile umbrite cu arbori împrejur cari îi procură in- 

 secte, hrana sa de preferinţă. In timpul nopţii el iese din ascunzătorile lui 

 spre a-şi căuta hrana, atunci iese la suprafaţa apei şi chiar sare adeseori 

 afară din apă după insecte. Hrana sa principală sunt insectele, însă el 

 este un peşte foarte rapace, care în afară de : viermi, insecte, crustacee, 

 mai mănâncă alţi peşti, icre, tritoni, etc, şi chiar pe proprii săi semeni 



