gig 



Dimensiunile la cari poate ajunge Ştiuca în apele noastre sunt foarte 

 mari, am văzut chiar exemplare de 16 kgr. 



Distribuţia. Ştiuca se găseşte în aproape toate apele din ţară începând 

 din delta Dunării şi până prin regiunea Mrenei. Dar chiar şi în râuri, în- 

 dată ce apa la vreun cot formează vreo băltoacă, imediat vin ştiucele şi 

 se instalează, aşa că deşi nu e în râu, ea trăeşte pe de laturi în bălţile ce le 

 formează el. Mai multă este însă în apele stătătoare, în bălţile şi jepcile 

 Dunării şi în diferite lacuri şi heleştee de prin ţară. 



Biologia. Ştiuca este un peşte de baltă, foarte răpitor, care mănâncă 

 tot ce-i vine înainte. Ea nu cruţă nici un peşte şi mai cu seamă Albitura, 

 Ciortănica şi tot felul de pui de alţi peşti. Din cauza aceasta pescarii nici 

 nu-i zic altfel decât «Hoaţa de Ştiuca» sau «Lupul bălţii». După evaluă- 

 rile făcute un kgr. de Ştiuca ar costă 47 de kgr. de alţi peşti. 



Epoca ei ele reproducţie este mai timpurie decât a tuturor peştilor clin 

 bălti; ea începe a lepădă icrele pe la mijlocul lui Fevruarie şi până la fine e 

 gata, ca să no apuce Martie cu icre. După observaţiile d-lui Roco, ea începe a se 

 bate când apa ajunge la o temperatură de 8° — 10°. In timpul bătăii Ştiuca se 

 prinde foarte mult la vintire şi chiar fiind astfel în captivitate tot îşi 

 leapădă icrele; foarte des se vede în acest timp când se ridică vintirul în 

 sus cum cad icrele în apă ca pleava. Locurile lor de reproducţie sunt în 

 totdeauna la apă mică sau în locurile proaspăt inundate din creşterile pro- 

 venite din topirea zăpezii şi ruperea sloiurilor. Femela pleacă întovărăşită 

 de vreo 2 sau 3 masculi şi după ce se freacă între ei de mai multe ori 

 femela depune ca la 100.000 de icre mari cam de 2.5 mm. diametru 

 fiecare. Puii se desvoltă în 2 — 3 săptămâni. Dela început ei se hrănesc 

 cu Plancton, viermi, crustacee, etc. dar îndată ce mai cresc puţin încep a 

 mânca şi ei peşte. Ei cresc foarte repede, aşâ că chiar în primul an pot 

 ajunge la o lungime de 30 cm. 



Piscicultura. Deşi am văzât că Ştiuca este un peşte foarte răpitor şi 

 că un kgr. de carne de a ei costă multe kilograme de alte specii de 

 peşte, că deci cultura ei ar fi prea costisitoare, totuş ştiuca joacă un rol 

 însemnat în Piscicultura. Ea are poliţia bălţii, ea se îngrijeşte ca într'un 

 helesteu închis Crapul şi Caracuda să nu se îmmulţească prea tare; mai 

 întâiu ea îi împiedică să-şi depună icrele şi prin aceasta îi face să poată 

 creste mai bine, apoi le mănâncă puii şi prin aceasta se împiedică supra- 

 popularea lacului sau bălţii, care este foarte rea şi care are întotdeauna ca con- 

 scintă scăderea generală a nivelului păscăriei din acea apă. Peştele îmmul- 

 ţindu-se prea tare îşi face concurenţă la hrană şi prin această producţia 

 generală a acelei ape scade, iar specia peştelui degenerează. De aceea într'o 

 piscicultura regulată în heleştee se pun până la 10% peşti răpitori, 

 între cari de sigur Ştiuca este principalul; numai trebue bine păzit ca pro- 

 porţia să nu devie mai mare, căci atunci toată cultura e pierdută. De ase- 

 menea trebue observat ca ştiucele cese pun în heleştee să fie de aceeaş 

 vârstă sau chiar mai tinere decât ceilalţi peşti pe cari îi cultivăm. 



Întrebuinţarea. Ştiuca are o carne dulce, tare şi «cam brânzoasă» ; deşi 

 are multe oase, ea e căutată şi mai cu seamă de populaţiunea evreească. 

 Ea este peştele tipic de baltă, se pescueşte şi se vinde împreună cu Linul 

 si Caracuda şi în acest amestec joacă un rol foarte principal în comerţ 



