216 



asemenea lipsesc dinţii şi pe limbă. Deschiderile branchiale sunt largi, iar 

 membrana branchială e sprijinită în stânga de 6, în dreapta de 5 radii 

 branchiostege. 



Caracteristic pentru acest peşte este integumentul său. Solzii se întind şi 

 peste tot capul împreună cu obrajii, aparatul opercular, etc, numai vârful 

 botului şi fălcile rămân neacoperite. 



Solzii sunt relativ mari şi subţiri, cu marginea rotundă, iar pe supra- 

 faţa lor nu se văd decât striajuri concentrice. Linia laterală este invizi- 

 bilă; în adevăr se vede pe mijlocul corpului la unele exemplare o linie 

 mai deschisă ca coloare, însă nu se văd porii pe solzi. 



Dorsala începe puţin în urma jumătăţii corpului, pe toată lungimea ei 

 are o înălţime egală. Anala este foarte scurtă şi e situată astfel, că ulti- 

 mul ei radiu vine sub ultimul radiu al dorsalei. Ventralele sunt sub începutul 

 dorsalei; caudala este rotunzită. Besica înotătoare este foarte mare si 

 ocupă mai toată cavitatea corpului; ea stă cu esofagul în legătură printr'un 

 scurt canal aerian. 



Coloraţiunea. Coloarea numeroaselor exemplare pe cari le-am examinat 

 din diferite ape este întru câtva diferită de cea dată în descripţia lui 

 Heckel u. Kner. Coloarea generală este cafenie-închisă, pe spinare aproape 

 neagră, pe laturi mai deschisă, iar pe partea ventrală bătând în gălbiu. 



Peste tot corpul însă se vede ca o brumă bătând într'un violet închis 

 sau roşu purpuriu, care dă peştelui o aparenţă foarte frumoasă irizantă. Pe 

 tot corpul, pe cap şi pe coadă o serie de pete neregulate mai mult rom- 

 bice de dimensiuni diferite. La mijlocul corpului se vede adeseori — nu la 

 toate exemplarele — o linie mai deschisă care are aparenţa unei linii la- 

 terale. Dorsala şi caudala sunt traversate în apropiere de baza lor de câte 

 o dungă lată transversală mai închisă. 



Dimensiunile. Cele mai mari exemplare pe cari le-am găsit aveau 9 

 cm. lungime, de obiceiu însă sunt mai mici. 



Distribuţia. Acest peşte erâ cunoscut până acum numai din mlaştinele 

 din împrejurimile lacului Balaton şi din câteva bălţi de pe marginile Du- 

 nării austriaco şi ungare. Abia mai târziu a fost găsit de Pancic în apro- 

 pierea Belgradului şi de Sfceindachner în bălţile dimprejurul Negotinului 

 în Serbia. Eu l-am găsit în bălţile noastre pe tot lungul Dunării până în 

 apropiere de mare; la gura Sulinei l-am întâlnit într'o mică baltă lângă 

 Far, unde deja apa dulce se amestecă cu cea sărată. El se găseşte ase- 

 mene şi pe bălţile de pe marginea Prutului până în apropierea Iaşilor. 

 Dela Balta Cristeşti de lângă Iaşi posed un exemplar. Foarte abundent 

 este însă în Delta Dunării. 



Biologia. Acest peşte se găseşte mai cu seamă prin şanţuri şi canale 

 mici rămase după retragerea apelor. In aceste ape pline de o vegetaţie 

 bogată şi cu foarte multe insecte, etc. trăeşte el împreună cu pui mici de di- 

 ferite specii de Gobius şi Cobitis taenia. Nu avem decât să tragem cu 

 «Minciocul» de câteva ori la fundul apei şi suntem siguri că între plan- 

 tele pe cari le scoatem vom găsi şi câteva exemplare din acest peşte. In- 

 teresant este — după cum descrie şi Heckel u. Kner cari au avut ocazia 

 de a-1 observă în acuariu timp de mai mulţi ani — modul de locomoţiune 

 al acestui peşte. El îşi mişcă aripioarele ventrale şi pectorale alternativ 



