22? 



2. sp. Alosa Nortlmanni Antipa. Rizeafca. 



Tub. XVI. Fig. 87 a, b, c, d, e. 



Caractere specifice: 



Fălcile cu dinţii puţin des voi taţi. Pe vomer şi oasele pa- 

 latine câte o pată ovală c u d i n ţ i f o a r t e m i c i î m p r ă ş t i a ţ i n e- 

 regulat. Pe mijlocul limbii un rând de dinţi mici cu totul 

 rudimentari cari cad uşor, iar la unele rămân numai ascunşi 

 sub piele. înălţimea maximă a corpului egală cu aproximativ 

 1 / i din lungimea corpului fără caudală. înălţimea capului 

 iea aproximativ 70% din lungimea sa laterală. Maxilarul 

 se întinde îndărăt abia până sub marginea posterioarăa 

 ochiului. La primul arc branchial 7 6 — 85 dinţi branchiali. 

 Am bele lob uri ale ca ud alei acoperite până la mijlocul lor 

 cu solzi foar t e mici. 



Sinonime şi Citaţi uni : 



Alosa Nordmanni : Antipa, Denkschriften der Ic. Akademie der Wis- 

 senschaften, Bd. LXXVIII, 1905, pag. 23 Tab. II, fig. 6—10. 



Ciupea pontica var . . . Cuvier et V alenei ennes, 1. c, voi. XX, pag, 244. 



Ciupea pontica (juv): Kessler, Zur Ichthyologie des Sudwestl. Russlands 

 p. 24. (?). 



Alausa vulgaris: Cuvier' et Val., şi Heckil u. Kner., 1. c, pag. 228. 

 Pancic, Serbiens Fische. Sitzungsber. d. k. k. zoologisch. botanischen Gesell- 

 schaft în Wien XI, 1861, pag. 6. Hermann Otto, A mâgyâr halâszat konyve, 

 Budapesfc 1887, voi., II, pag. 745 — 746 şi Tab. IX, Fig. 33. A Mojsiso- 

 V-ics von Mojsvar, Das Tierleber der osterreichiscb ungarischen Tiefebenen, 

 Wien 1897, pag. 42. 



P 16, V 9—11, D 15—17, A 18—19, L. lat. 52—55, L. transv. 14—15, 

 Carena 32 — 33. 



Această specie, care intră în fiecare an în Dunăre în cantităţi foarte mari 

 şi stă în apele dulci un timp cu mult mai îndelungat decât specia prece- 

 dentă, a fost până acum cu totul necunoscută sau confundată cu alte specii 

 de Clupeide. 



Nordmann în Fauna sa pontică nu aminteşte nimic despre ea; Valen- 

 ciennes însă, care a examinat în urmă exemplarele lui Nordmann, scrie, că 

 mai posedă şi un al doilea exemplar mai mic, care se deosebeşte de exem- 

 plarele lui Nordmann prin dinţii săi cu mult mai fini, şi pe cari îl consi- 

 deră ca o varietate a acestei specii; el mai adaoge însă «Je ne serais pas 

 etonne cpje, si l'on cherchait sur Ies lieux Ies individus de cette variete ; 



