241 



şi Fitsinger(l) şi apoi Heckel şi Kner (2) îi împart în 6 grupe (subge- 

 nuri) : Lionisci, Aaipenseres, Helopes, Antacei, Sturiones şi Husones; 

 Brandt (3) din contră împarte mai întâiu genul Acipenser în 2 secţiuni 

 sau Cohorte : 1) Sectio sau Cohors I. Holobostryches şi 2) Sectio sau Co- 

 hors II. CI adobostrtjclies , după cum mustăţile le sunt simple sau cu apen- 

 dice. Pe fiecare din aceste cohorte le împarte apoi în mai multe subge- 

 nuri şi anume : 



I. A. Husones, (subg. Hiso). B. Sturiones (subg. Sturio). C. Helopes 

 (subg. Helops). 



II. A Shipacei (subg. Sliipa). B. Sterledi (subg. Steri edus). 



Această clasiiicaţie se bazează mai cu seamă pe lungimea botului şi 

 forma mustăţilor si a buzelor, cari însă si ele sunt variabile. Acelas 

 lucru e şi cu clasificaţiunea lui Dumerii (4), care nu întrebuinţează decât 

 numirile nouă de Opistocentre şi Mesocentre lăsând cele 6 subgenuri ale 

 lui Heckel. împărţirea aceasta nu e nici ea naturală, căci sunt forme cari 

 la tinereţe sunt Opistocentre, iar mai târziu devin Mesocentre, sau altele 

 cari au ambele feluri de scuturi dorsale. Pe de altă parte se pun într'o 

 grupă forme cari prin organizaţia lor totală sunt mai îndepărtate una de 

 alta şi se separă forme apropriate. 



După aceasta Gunther (5), fără a mai face o împărţire în subgenuri, etc, 

 iea însă ca criteriu al clasilicaţiunii numărul discurilor laterale, pe cari el 

 le consideră că ar fi mai constante şi nu ar varia atât de mult, nici cu 

 vârsta nici dela individ la individ. Nici această clasificaţiune însă nu se 

 potriveşte de loc, căci dacă poate la A. sturio, unde a numărat el scoabele 

 laterale în diferite vârste, nu variază atât de mult, la alte specii variază 

 foarte tare şi am risca să facem greşeli grave de determinare bazându-ne 

 pe un astfel de caracter. 



In fine în anul trecut D-l L. S. Berg (6) din Kasan, luând de bază mo- 

 dul de înserare al membranelor branchiale în regiunea jugulară, împarte 

 genul Acipenser în 2 genuri deosebite (ceeace se mai făcuse de multe ori 

 şi în trecut), şi anume : 



1. Gen. Huso. «Membranele branchiale sunt unite între ele şi for- 

 mează deasupra istmului o cută care la partea ei posterioară este 



liberă Gura semilunară, foarte mare cuprinde toată faţa inferioară 



a botului. . .» 



2 Gen. Acipenser. a Membranele branchiale unite în regiunea jugu- 

 lară şi lipite de istm fără a formă o cută liberă. Gura este transver- 

 sală şi inferioară, de o mărime mijlocie, neajungând niciodată pană 

 la marginile capului. . . » 



(2) Heckel u. Kner, Siissivasserfische der Osterreichischen Monarchie. 



(3) Brandt u. Ratzeburg, Medicinische Zoologie şi Brandt, Einige Worte ub. die Europăisch-asiat. 

 Storarten, 1869. 



(4) A. Dumerii, Monographie des Esturgeons, Paris 1867, şi Histoire Naturelle des Poissons, Pa- 

 ris 1870. 



(5) Gunther, Catalogue, etc. VIII, pag. 334, 1870. 



(6) L. S. Berg, Zur Systematik der Acipenser iden-Zoolog. Anzeiger, No. 22, 1904. 



A. B.—Publ. Adamaohi. 111. Antipa, Ihtiologia. 16 



