245 



scurtă şi e aşezată sub ultima parte a dorsalei, aşa că se termină amândouă 

 deodată. Caudala are de obiceiu la exemplarele adulte lobul superior de 

 trei ori mai lung ca cel inferior; la exemplarele tinere însă lobul inferior 

 e cu mult mai mic şi la pui de 8 — 10 cern. aproape nu există de loc. 



Color aţiunea. Spinarea e cenuşie bătând în cafeniu, câte odată în vânăt; 

 pe laturi ceva mai deschis; dela jumătatea distanţei dintre linia scuturilor 

 laterale şi cea a scuturilor ventrale corpul e alb de tot ca şi partea ven- 

 trală. 



Dimensiunile. In Dunăre se prind câte odată exemplare de 60 şi chiar 

 80 kgr., însă foarte rar. Cel mai mare pe care l-am văzut avea 46 kgr. 

 şi o lungime de 1.50 m. Exemplarele obişnuite ce se prind aproape zil- 

 nic au o greutate de 8 — 10 kgr. 



Biologia. Viza este un peşte adaptat în totul la vieaţa de apă dulce, 

 încât ea numai foarte rar se mai duce în mare şi atunci numai rătăcită 

 în timpul apelor mari. 



Din această cauză pe toată coasta Mării Negre dintre Portiţa şi Sf. Gheor- 

 ghe abia se prind pe fiecare an câteva exemplare. Şi în Dunăre ea 

 nu este prea deasă în regiunea Deltei, din sus de Galaţi însă începe a fi 

 tot mai multă. In susul Dunării ea nu merge prea departe, în tot cazul 

 după Heckel u. Kner nu trece decât foarte rar peste Komorn. In râurile 

 noastre ea se suie câte odată primăvara în partea inferioară a Prutului, 

 Şiretului, etc. In bălţi ea nu intră niciodată. 



Viza se aseamănă foarte mult în felul ei de vieaţă cu Cega, cu care 

 are aceleaşi locuri de hibernaţiune, de hrană şi de reproducţie. Hrana ei 

 este ca şi a Cegăi : Insecte şi larvele lor, scoici, melci, etc. nu e însă de 

 loc răpitoare. Epoca ei de reproducţie este dela finele lui Aprilie la finele 

 lui Maiu, câteva zile în urma Cegăi. Locurile unde-şi_ depune icrele sunt 

 în Dunăre pe bancurile cu nisip şi pietriş, cari însă nu sunt prea ridicate; 

 din contră ele caută ca apa să fie ceva mai repede, astfel ca să le spele 

 icrele şi să nu depuie potmol peste ele. Ouăle lor se desvoltă repede. 



Puii lor se găsesc adeseori prin Dunăre şi mai cu seamă la Ivancea şi 

 între Pisica şi Isaccea (între mila 64 — 85). Ei stau aici în permanenţă şi se 

 găsesc de toate dimensiunile. 



In timpul iernii Viza ibernează şi ea în Dunăre în aceleaşi locuri ca 

 ca şi Cega, adică la gropi mai adânci cu un fund vârtos. 



Pescuitul. Viza se prinde ca şi toţi Acipenserizii mai cu seamă cu Car- 

 macele ; descripţiunea acestor instrumente o voiu da-o la descrierea Mo- 

 runului. 



Întrebuinţarea. Viza are o carne cam prea grasă, însă foarte gustoasă 

 şi e foarte mult apreciată. Ea însă nu vine niciodată în cantităţi mari pe 

 piaţă, deoarece dintre toate speciile de Acipenser ea este cea mai rară. 

 Icrele ei sunt aproape ca cele de Morun. 



Nume populaţie. Numele popular este Visă; la exemplarele mici ca de 

 40 — 50 cm. lungime li se zice pe la Brăila şi Galaţi Bogsar. 



Lipovenii îi zic Viz, Grecii şi Turcii Visa. 



