258 



pe Dunăre, cam prin primele zile ale lui Martie. In acest timp se prinde 

 foarte deseori la Orii de către pescarii cari tocmai în această epocă iese 

 pe tot lungul Dunării la pescuitul Somnului. 



In Dunăre ea stă mai mult în aceleaşi locuri unde stau Nisetrii şi Mo- 

 runii şi se prinde mai rareori la locurile de Cegă şi Viză. In Dunăre ele 

 stau un timp foarte îndelungat şi multe dintre ele rămân în tot cursul 

 anului, căci se prind în orice timp. Cantităţile însă ce se prind în Dunăre 

 sunt în totdeauna cu mult mai mici decât cele ce se prind în mare. 



Din literatură ştim că ele se suie în susul Dunării până aproape de 

 Komorn, de aici încolo însă numai foarte rar, se suie însă în Drava şi 

 Tisa până aproape de Tokay. In România se urcă numai excepţional în 

 câteva din râurile cele mai mari şi rămân numai în regiunea lor inferi- 

 oară. Nici în bălţile Dunării ele nu intră decât numai din întâmplare în 

 timpul apelor mari. Hrana lor constă mai cu seamă din scoici, melci, 

 crustacee şi în Dunăre larve mari de insecte ; niciodată însă nu am 

 găsit în stomacul lor peşte. 



Epoca lor de reproducţie este către finele lui Maiu, variind după tem- 

 peratura apei. Ele leapădă icrele atât în Dunăre cât şi la mare, pe ban- 

 curile de nisip din faţa gurilor ei. In Dunăre au cam aceleaşi locuri de 

 reproducţie ca şi Nisetrul, adică pe praguri. Puii se întorc în scurt timp 

 la mare, aşa că aproape în fiecare an am pescuit în fala gurii Sulinei 

 prin lunile lui Iunie şi Iulie cantităţi foarte mari de pui din acel an. In 

 mare ei stau timp de vreo 2 ani în faţa gurilor şi primăvara în epoca 

 Scrumbiilor se prind în Setcile dela mare cantităţi enorme de pui din 

 anul trecut. E curios că la scăderea apelor din bălţi se prind în totdea- 

 una la leasă- — maieu seamă la Filipoiul în domeniul Brăilei — şi pui de 

 Păstrugă; aceştia de sigur au fost aduşi primăvara de curentul apei în 

 bălţi, căci se ştie că Păstrugă nu leapădă icrele niciodată prin bălţi ci 

 numai la locurile adânci şi cu curent puternic din Dunăre. 



întrebuinţarea. Păstrugă are o carne foarte bună care se aseamănă la 

 gust cu a Nisetrului, fără a o ajunge însă. Ea intră în comerţ atât proas- 

 pătă cât şi sărată sau afumată. Preţurile ei medii sunt 60 — 75 lei suta 

 de kgr. Ca producfciune numai gura Sf. Gheorghe dă pe fiecare an câte 

 7—8.000 kgr. 



Piscicultura. Cred interesant să comunic că puii de Păstrugă, transpor- 

 taţi în unele bălţi cu apă dulce, cresc şi se desvoltă foarte bine şi re- 

 pede. Aşâ în lacul Siut-Gbiol de lângă Constanţa, care are apă adâncă şi 

 limpede cu un fund pietros şi nisipos, punându-se acum câţiva ani pui de 

 Păstrugă şi de Nisetru ei au crescut atât de mult, încât în anul trecut s'au 

 pescuit de acolo 400 kgr. de aceşti peşti. Această experienţă ne arată că 

 Păstrugă ar putea fi întrebuinţată spre a pune în valoare unele bălţi în 

 acest mod ; ea nefiind răpitoare nu aduce nici o vătămare celorlalţi peşti 

 şi sporeşte în mod considerabil rentabilitatea bălţii. Deşi ea nu se repro- 

 duce în aceste ape, s'ar putea însă pune în fiecare an puii prinşi din 

 mare sau din Dunăre. 



Pescuitul. In afară de Carmacele de Morun şi Nisetru, în cari se prinde 

 şi Păstrugă, ea se mai prinde în următoarele moduri : 



