256 



încă Heckel şi Fitzinger au simţit nevoia să împartă această specie şi 

 au creat specia Acipenser scliypa. Această creaţiune însă a fost cu totul 

 nefericită, căci ea nu separă o grupă cu caractere definite din această 

 specie, ci e numai o simplă varietate cu total individuală. Am căutat 

 înadins să studiez chiar exemplarele originale — conservate în Muzeul din 

 Viena — după cari Heckel a creat această specie, şi am putut să mă con- 

 ving că în adevăr nu reprezenta de loc vreuna din formele constante sub 

 cari apare Nisetrul, ci e o varietate întâmplătoare, ceeace zic Germanii 

 «eine Spielart». 



In cele ce urmează vom descrie fiecare varietate constatată în apele 

 noastre în parte, mai înainte însă vom descrie după sistemul de expunere 

 ce l-am adoptat, biologia, distribuţia, întrebuinţarea şi pescuitul, etc. al 

 acestei specii şi apoi va urmă şi descrierea varietăţilor. 



Coloratiiinea. Coloarea la Nisetru variază foarte mult. La unele exem- 

 plare spinarea e neagră cenuşie, la altele verde murdar, la altele verde 

 închis. Sub linia discurilor laterale şi pe burtă e alb murdar. Exemplarele 

 prinse în mare sunt cu mult mai închise decât cele din Dunăre. 



Dimensiunile. Cel mai mare Nisetru pe care-mi spune un vechiu şi 

 bun pescar vătaf la zăvoade, că 1-a văzut în timp de 37 ani, avea o gre- 

 utate de 125 oca. Acum 4 ani s'a prins la S-tul Gheorghe 1 exemplar de 

 104 kgr., Aceste sunt însă rarităţi. De obiceiu se prind exemplare de 

 20 — 30 kgr., iar cele de 50 — 60 kgr. sunt deja foarte mari şi rare. 



Distribuţia. Din Literatură ştim că dintre toate speciile Nisetrii au cea 

 mai mare răspândire; din Dunăre unde se găsesc în tot cursul anului, 

 ei trec în toţi afluenţii mai mari şi chiar în Drava şi Waag, se suie însă 

 numai până la Pressburg, foarte rar până la Viena sau chiar mai departe (He- 

 ckel u. Kner). In România se suie — fireşte numai foarte rar — în afluenţii 

 mai mari ai Dunării ca Prut, Şiret, Jiu şi Olt; în acest din urmă s'ar fi suit 

 odată chiar până la Transilvania {Bielz). 



Biologia. Dintre toate speciile do Acipenser din Marea Neagră de sigur 

 că după Morun aceasta este cea mai importantă; se cuvine dar să dăm o 

 mai multă atenţiune studiului biologiei sale. Aceşti doi peşti în genere se 

 aseamănă foarte mult în felul lor de vieaţă. 



Locuinţa principală a Nisetrului este marea, tofcuş ei emigrează în mare 

 număr în Dunăre şi se prind aicea în tot cursul anului. La mare, ei se 

 adună primăvara în cantităţi foarte mari în faţa gurilor Dunării până în 

 jos de Chiutuc, şi în special în lunile Aprilie, Maiu şi Iunie. Ei se gă- 

 sesc totuş aicea în toată vara până toamna târziu. Când apa începe a se 

 răci, în Noemvrie, atunci ei încep a se îndepărtă dela coaste şi a-şi căuta 

 locuri de iernat la adâncimi mai mari, unde stau în cârduri în apropierea 

 fundului. Pescarii îi prind în aceste locuri cu Cobce foarte adâncii şi la distanţe 

 foarte mari dela coaste. O altă parte emigrează în Dunăre şi-şi caută locurile de 

 iernat în gropile ei din apropierea gurilor. Adevăratele migraţiuni spre Dunăre 

 le încep însă primăvara îndată după Păstrugă (căci Păstruga soseşte în tot- 

 deauna cea dintâi şi pescarii ştiu că e urmată apoi de Nisetru şi în urmă 

 de Morun). Nisetrii merg încet în contra curentului, tot pe fundul Dunării 

 căutându-şi hrană şi de câte ori dau peste o groapă adâncă şi cu condi- 

 ţiuni mai prielnice pentru hrană, se opresc acolo un timp mai îndelungat, 



