263 



Sinonime 



Acipenser sturio : Linne, Syst. Natur. Bloch, 1. a, pag. 89, tab. 88. 

 Brandt u. Ratzeburg, 1. a, voi. II, pag. 17, tab. III, fîg. 1. Lovetsky, 1. 

 c, voi. III, pag. 261. Cuvier, Regne animal, II od,, pag. 142. Fitsinger 

 u. Heckel, 1. c, pag. 307, tab. 27, fig. 8 şi tab. 28, iig. 3 — 4. Bona- 

 parte, Fauna Italica, III Pesci, tab. 1. Heckel u. Kner, 1. c, pag. 362. 

 Siebold, 1. c, pag. 363. Giinther, 1. c, pag. 342. Grimm, 1. c, Brandt 

 Europ. asiat. Store, pag. 113. Antipa, Die Store, ctc, pag. 7 şi 16. 



După cum se ştie, până acuma Sturionul ordinar eră considerat ca lip- 

 sind cu desăvârşire basenului Mării Negre şi fluviilor ce se varsă în ea. 



In literatură nicăeri nu se găseşte pomenindu-se ceva despre el, nici 

 în Kessler, Brandt, Fitzinger şi Heckel, etc. Mai mult chiar, Heckel şi 

 Kner, Siebold, Seeley, etc. constată lipsa sa din bascnul Mării Negre şi 

 din Dunăre ca un fapt de o mare însemnătate pentru geografia animală. 



Nu ştiu cum se face de nu a fost încă descoperit atâta timp, el este 

 însă un peşte relativ frecuent la coasta noastră şi pescarii îl cunosc foarte 

 bine sub numele special de Şip. 



In privinţa formelor sale el nu diferă de loc de exemplarele din cele- 

 lalte mări europene. L-am comparat cu exemplare din Adriatica, din Medi- 

 terana şi din Marea baltică şi nu am putut să descoper nici o diferinţă. 



In privinţa biologică însă acest peşte diferă; în adevăr pe când Sturi- 

 onii din Baltica urcă fluviile la distanţe foarte mari pentru a-şi depune icrele, 

 aşâ că Grimm (1) ne asigură că la Varşovia se prind în Vistula peste 

 10.000 de puzi pe an, cei din Marea Neagră depun icrele aproape în tot- 

 deauna în mare pe bancurile de nisip din faţa gurilor Dunării. In Du- 

 năre ei nu intră decât foarte rar. Un pescar care are de 37 de ani un 

 zăvod în aproprierea Pisicii, îmi spune că el nu a prins în tot acest timp 

 decât 2 Şipi. Epoca lor de reproducţie este odată au a tuturor celorlalţi 

 Sturionizi, adică în Aprilie şi Maiu. 



Coloraţiunea sa pe spinare este galben-cafenie, iar pe partea ventrală 

 alb bătând în galben. 



Dimensiunile la cari ajunge sunt destul de mari, am avut chiar exem- 

 plare de 80 kgr. greutate şi 2 m. lungime. De altfel am putut pescui în 

 apele noastre exemplare de toate dimensiunile, începând dela 5 cm. lun- 

 gime. 



întrebuinţarea. Carnea sa este mult mai puţin gustoasă şi mai uscată 

 decât a celorlalţi Sturioni ai Mării Negre ; de asemenea şi icrele sale sunt 

 de calitate inferioară. Neliind în mari cantităţi el nu joacă un mare rol 

 comercial, ci se vinde de obiceiu împreună cu Viza cu acelaş preţ ca şi ea. 



Pescuitul se face cu Carmacels ca acela al tuturor Sturionilor mari. 



Numele populare. Lipovenii dela gurile Dunării îi zic Şip şi acest 

 nume a fost adoptat şi de Românii de pe acolo. Românii din Galaţi şi 

 Brăila, etc. îi zic însă Un fel de visă sau Visa galbenă. 



(1) Oscar A. Grimm, Verhandlungen der internationalen Fischerei-Conferem in Wien, 1882. 



