265 



Sinonime 



Huso primus: Marsigli, 1. a, IV, pag. 31, tab. 10, lig. 1. 



Huso : Gesner, De Aquat., pag-. 59. 



Acipenser huso: Linne, Syst. nai., pag. 404. GiUdenslaedt, 1. c, pag. 

 522. Lepecirin, 1. c, voi. I, pag. 158, tab. 11, lig. 112. Pallas, Reise 

 durch, etc, voi. I, pag. 131, voi. II, pag. 339. Pallas, Zoographia, voi. III, 

 pag. 86, tab. 13. Blocli, Nalurg. der auslăndischen Fische, voi. I, pag. 

 70, tab. 129. Meidinger, 1. c, tab. 49. Brandt u. Ratseburg, Med. Zool., 

 II, pag. 3, tab. 1, fig. 1. Reisinger, 1. c, pag. 91, Fitzinger, 1. c, voi. I, 

 pag. 340. Lovetzki, 1. c, pag, 253, tab. 15, fig. 1, a, b. Fitzinger u. 

 Heckel, 1. c, pag, 321, tab. 27, lig. 7. tab, 28, fig. 1 şi 2. Nordmann, 

 1. c, pag. 547. Kessler, Zur Ichtbyologie, pag. 56 ; Nachtrăge, etc, pag. 

 25; Ichthyol. Aralo-Caspi-ponti., pag. 282. Heckel u. Kmr, 1. c, pag. 365. 

 Siebold, pag. 364. Pancic, 1. c., pag. 154. Gunther, Cătai. VIII, pag. 337. 

 Brandt, Europ.-asiat. Store, pag. 111. Seeley. 1. c, pag. 414. Warpachow- 

 ski, 1. c, pag. 206. Antipa, 1. c., pag. 8 şi pag. 17. 



Huso huso: Berg, Zoolog. Anzeiger, 1904, pag. 665. 



Dintre toate speciile de peşti cari trăesc în apele noastre, fâră îndoeală 

 că Morunul este cel mai de valoare. Faptul că un singur Morun cu icre, 

 după preţurile do azi, poate valoră cât cinci perechi do boi, ne arată ce 

 interes mare trobue să avem noi de a conservă şi îmmulţi un astfel de 

 peşte în apele noastre. Pentru a putea însă ajunge ca măsurile noastre 

 să dea rezultatele dorite, trebue ca ele să decurgă din cunoaşterea apro- 

 fundată a biologiei acestei specii. Condus de această idee, în timpul celor 

 13 ani de când mă ocup cu studiul faunei ihtiologice a României, am dat 

 o atenţiune cu totul particulară acestui peşte. Voiu cla dar în cele ce ur- 

 mează o scurtă schiţă a obiceiurilor vieţii acestui peşte, astfel cum ani putut 

 eu să le observ şi sa le studiez prin statistice, anchete la pescari, pescuiri 

 experimentale, etc. etc. Notiţele aflate în literatură nu ne sunt de mult folos, 

 deoarece sau sunt neexacte în majoritate sau au de obiect Morunul din alte 

 fluvii, care în privinţa biologică este diferit de cel de Dunăre. 



Colorafiimea. Morunul are o coloare cenuşie pe toată partea superioară 

 a corpului şi albă pe burtă. Morunul însă care se prinde în mare e mult 

 mai închis, adeseori negru de tot, cel din Dunăre din contră e cenuşiu 

 deschis, câte odată aproape alb. După această schimbare de coloare recu- 

 nosc pescarii din Deltă Morunii de curând intraţi în Dunăre şi ştiu când 

 începe epoca migraţiunilor. 



O varietate de coloare foarte interesantă este că se găsesc adeseori Mo- 

 runi cu totul albi, albinos. 



Dimensiunile. Morunul ajunge în Marca Neagră la dimensiuni foarte 

 mari. Exemplarele obişnuite sunt de 100 — 250 dekgr. ;se prind însă ade- 

 seori exemplare cu mult mai mari, aşâ acum un an s'a prins la gura Sf. 

 Gheorghe un Morun de 560 kgr. ; care se află păstrat în Muzeul de Is- 

 torie naturală. In 1890 s'a prins tot la Sf. Gheorghe un Morun de 683 ocale 

 vechi (882 kgr.), care avea 460 ocale carne, 98 ocale icre, 110 ocale capul 

 şi 15 ocale maţele, beşica, etc. Cel mai mare Morun despre care îşi aduc 

 aminte pescarii din Sf. Gheorghe şi pe care l-am găsit notat în registrul 



