271 



asupra călătoriei ce a făcut-o la Volga vorbeşte şi despre oarecari bas- 

 tarzi de Sturioni ce a avut ocazia să vadă. Nici unul însă din toţi aceştia 

 nu au descris aceste forme bastarde şi nici măcar nu ştim încă cari anume 

 sunt speciile cari se încrucişează între ele spre a-i produce. 



In ultima mea comunicare preliminară făcută la Viena în anul acesta 

 am dat lista tuturor bastarzilor pe cari i-am observat până acuma, arătând 

 şi speciile cari i-au produs. In cele ce urmează voiu enumărâ numai pe 

 scurt aceşti bastarzi, descrierea lor detaliată trebuind a o rezerva pentru 

 monografia completă a acestui gen, ce urmează să apară în curând. 



/. Acipenser ruthenus. X Acip. stellatus. 



Fier. 132-135. 



Această formă reuneşte caracterele Cegăi cu ale Păstrugăi, ea are botul 

 ceva mai lung şi mai lat decât al Cegăi, însă ceva mai îngust şi mai scurt 

 decât al Păstrugăi. Gura formează de asemenea o transiţie, deoarece buza de 

 jos nu e restrânsă numai la colţurile gurii, ci se întinde ceva mai mult 

 spre mijloc. Mustăţile nu sunt propriu zis cu franzuri, însă pe unele se 

 văd din loc în loc mici excrescenţe; la alte exemplare chiar se vede câte 

 o mustaţă cu franzuri, iar celelalte netede. Discurile laterale sunt mai nu- 

 meroase ca la Pastrugă, însă mai puţine ca la Cegă. Pielea e acoperită cu 

 scutele pectinate, însă şi cu câteva mici scutele stelate, etc. 



Această formă e foarte frecuentă şi se găseşte mai cu seamă în mare 

 în foarte mari cantităţi. 



Numele populare. Pescarii din Catârleţ o numesc Cegă de mare, iar 

 cei dela Dunăre îi zic Cegă corcită cu Pastrugă. 



2. Acipenser ruthenus. X A. glaber. 



Sinonime 



(?) Acipenser Gmelini: Heck. u. Fitsinger. 



Această formă se aseamănă la corp în totul cu o Viză mică, însă are 

 buza inferioară la mijloc despicată ca la Cegă. Comparând-o cu desenul 

 clin Fitzinger şi Iieckel, cred că e identic cu forma descrisă de ei sub nu- 

 mele de A. Gmelini. 



