1896] Udklækningsforsøg med lakse- og søørretrogn i salt- og brakvand. 5 



af den grund ikke forsøges. Netop paa den tid var der spor af 

 sild omkring Sartorøen, hvilket ogsaa gav sig tilkjende i laksema- 

 verne. I maven af en laksehun paa 3 kg. fandt jeg f. eks. en sild 

 som maalte ca. 200 mm. Fiskens rognsække var lidet udviklede, 

 og om den havde levet, vikle den visselig ikke have gydt den høst. 



Da det ikke lykkedes at erholde større fiske, gjorde jeg et 

 forsøg med at transportere en mindre laks paa 2,8 kg. i en kasse, 

 som ved et finmasket net var afdelt med et rum i midten og tillige 

 forsynet med stødpuder for enderne. Tiltrods for at våndet uop- 

 hørligt blev skiftet i forsendelseskassen, lykkedes det imidlertid ikke 

 at holde liv i fisken længere end til omtrent midtveis mellen Sols- 

 vik og Bergen. Det var aabenbart, at denslags forsendelsesmaade 

 var forkastelig, og en fiskekiste udforet med stødpuder blev derpaa 

 sendt til Solsvik. Den 16de august fik vi tilsendt en vakker han- 

 laks, som vistnok var lidt udmattet efter turen, men uden ydre 

 skade. De første 2 dage lod den til at befinde sig vel i den store 

 beholder, hvortil tilgangen af luft og søvand var rigelig. Den 18de 

 fandtes blandt dens gulgrønne udtømmelser at par bændelormkjeder. 

 Om morgenen den 19de pustede den noget tungere end sædvanligt 

 og natten til den 20de døde ogsaa den. Vægten var 10,6 kg. og 

 totallængclen 975 mm. Dens mave viste sig at være aldeles prop- 

 pet med bændelorme, desuden var den ligesom laksen fra Tellevik 

 plaget af ehtoparasiter (flskelus). Under mit ophold ved Solsvik 

 lagde jeg merke til, at næsten hver eneste laks i noten havde paa 

 sig flere af disse blodsugere, som fortrinsvis bevæger sig paa par- 

 tiet omkring gatfiimen, hvor de tildels suger saa grundigt, at der 

 frembringes blodrøde pletter. 



Under opholdet i havet og gangen mod og langs kysten spiser 

 laksen visselig med graadig appetit, men som saa mange andre 

 dyr blir den nødt til at dele med ydre og indre snyltere. Efter- 

 haanden som den kommer op i elvene blir den kvit de første, fordi 

 de rimeligvis ikke kan leve i ferskvand, og de sidste udentvil af 

 den grund, at maven lidt efter lidt tømmes, saasom der under for- 

 plantningstiden sker liden eller ingen tilgang paa næring. 



De første forsøg paa at holde laks i akvarierne var saaledes 

 mislykkede, og noget nyt kunde for det første ikke foretages, da 

 passende fisk ikke kunde opdrives. Imidlertid aabnede der sig en 

 ny mulighed; thi ved forsøg med garn i Store Lungegaardsvandet 

 viste det sig, at der omkring midten af september fandtes søørret, 

 hvilket tillige medførte udsigter til at erholde laks. I den sidste 



