Dr. A. Appellof. [No. 13 



af kun 40 favne. Dybden tiltager noget østover, dog ikke jevnt; dy- 

 bere og grundere partier afveksler. Kun paa en plads, nemlig i 

 nord for Sandalsnæsset, undersøgte jeg hvor langt ud den grundere 

 skraaning strækker sig. Omtrent i 1 / s af fjordens bredde fandt 

 jeg her 140 favne og kun lidt nærmere fjordens midte 230 favne ;. 

 midtfjords var dybden 300 favne. Ogsaa her synes altsaa fj eldet 

 at falde temmelig brat af. Skrabning opfor samme mislykkedes. 

 Bunden paa den her omtalte strækning var ler blandet sand ofte 

 med større stene, som vanskeliggjorde skrabningerne. Længere ind 

 mod land fandtes døde skjæl og ubetydeligt sand. Paa flere ste- 

 der af dette omraade var faunaen rig; mollusker og annelider var 

 ogsaa her de overveiende. 



Øst for det nævnte omraade ved Tepstad og Hjelviksknappen 

 styrter fj eldet fra land af brat udfor. Ved Elsenæs stikker atter 

 en grundere platåa ud ; bunden er sandler med temmelig rig fauna, 

 karakteriseret af de samme grupper, som tidligere er nævnte; dyb- 

 den var 70 favne. — Som en eiendommelighecl kan nævnes, at jeg i 

 Hjelviksvaagen i en dybde af kun 10 favne erholdt et stort eksemplar 

 af holoturia tremula. Jeg kan ikke erindre tidligere at have faaet 

 denne art fra et saa ringe dyb og Såes angiver ogsaa i „Oversigt 

 af Norges echinodermer" at vedkommende art ved Bergenskysten 

 ikke træffes høiere op end 50 favne. Fra samme plads fik jeg 2 

 eksemplarer af chiton marmor ens i en størrelse, som jeg ikke før 

 har seet angiven: det største var 28 mm. langt og 16 mm. bredt. 



Ved fjordens nordre strand paatraf jeg grundere partier i en 

 strækning fra Leknæsvaagen til noget vest for Mundal, i en afstand 

 af omtr. 50 favne fra land. Bunden var sand eller snarere skjæl- 

 sand og dybden omtr. 5 1) favne. Det var her atter mollusker, 

 annelider og echinodermer, som var de overveiende; desuden var 

 waldheimia og crania almindelige. Det kan fortjene at nævnes, at 

 jeg her fandt lophyrus exaratus, som jeg tidligere kun har fundet paa 

 over 100 favnes dybde; ogsaa Såes' eksemplarer var ikke tagne paa 

 mindre dyb end 100 favne. Af særskilt interesse var fundet af en 

 hornspongie, meget blød af konsistens og mørkrød af farve; efter 

 den foreløbige undersøgelse synes den mig nærmest at maatte hen- 

 føres til slægten dcndrilla, Lendene., hvis tidligere kj endte arter 

 alle tilhører Australien 1 ). 



1 ) Efterat ovenstaaende var skrevet, har jeg fra prof. Lendeneeld faaet 

 oplysning om, at Topsent nylig har beskrevet en art af denne slægt fra den 

 franske Middelhavskyst. 



