Uaarden Horr i Varhaug sogn og Haa prestegjæld er belig- 

 gende yderst ude paa det mest fremspringende punkt af Jæderens 

 sydlige del, hvor kysten svinger fra nordvestlig til en noget nord- 

 ligere retning. Gaarden ligger tæt ved sjøkanten (kanske 300 m. 

 fra våndet) paa strandbakken, eler her ikke har den bratte afsats, 

 som paa kysten nordenfor. Omtrent midtveis mellem gaardens huse 

 og stranden, lidt nedenfor strandbakkens kant, fandt gaardbruger 

 P. Laurits Larsen Horr den 5te dec. 1894 en i vikingetiden gjemt 

 sølvskat, som senere erhvervedes af Bergens Museum og som her 

 skal beskrives. 



Marken paa findestedet blev opryddet for en menneskealder siden, 

 men tidligere var den dækket af omtrent en alen høie tuer, saaledes 

 at Laurits Horr, der godt erindrer disse, tror at skatten er bleven 

 gjemt ved at lette paa en saaclan tue og lægge sølvet derunder. 

 Fundet blev paatruffet i et spadestiks dybde under den nuværende 

 overflacle og netop i skillet mellem mulden og det underliggende 

 grus. Tildels foranlediget deraf at nogle af sagerne var sammen- 

 bøiede, fik finderen den opfatning, at det hele var nedlagt i et horn. 

 Sammen med fundet indkom ogsaa en liden splint af et horn, hvor- 

 ved denne antagelse bestyrkes. 



Fundet bestaar dels af mynter, dels af andre sølvsager. De 

 sidstnævnte er som sedvanlig i lignende fund sønderbrudte stykker 

 („hacksilber") af ringe og andre smykker, samt af barrer, tene og 

 andet ikke forarbeidet sølv. Kun to af disse sager er hele, nemlig 

 en liden ring og et crucifix. Mynterne er angelsaksiske (Æthelræd 

 og Knut), irlanclske (Sigtryg), tyske (Ottoner, Henrik II etc.), samt 

 arabiske. Tilsammen er der i fundet 405 mynter, brudstykker ibe- 

 regnecle (se summarisk fortegnelse side 29). Som sædvanlig er meste- 

 parten af de tyske mynter svært slidte, medens de angelsaksiske i 



