G-abriel Gustafson. [No. 15 



regelen er godt bevarede. De arabiske er kun gjengangere fra en 

 noget tidligere myntimportperiode, eler desuden ikke synes at have 

 spillet nogen større rolle her i landet. Af i oldtiden klippede 

 mynter indeholder fundet usædvanlig mange ; der tindes af saadanne 

 44 engelske og 13 tyske eller tilsammen 57, deraf 34 halve og 23 

 fjerdeparter. De smaa rids, hvorved man i oldtiden pleiede at un- 

 dersøge sølvets gehalt, er hyppig tilstede; selv paa crucifixet sees 

 et par saadanne. 



Fundets nedlægningstid kan med ret stor nøiagtighed bestem- 

 mes. Den maa sættes til 1025 eller snarere et af aarene nærmest 

 forud. De mynter, som især er af vegt for tidsbestemmelsen, er 

 kong Knuts, men med disse er der det særlige forhold, at 

 med en uncltagelse (et fragment af en ældre type A a) er de alle- 

 sammen af en eneste type, nemlig Hildebrands type E. Denne type 

 ansees for at være den ældste af Knuts egne mynttyper x ), og at den 

 maa være opstaaet i et af Knuts første regjeringsaar vises deraf, 

 at hos Hildebrand kun omtrent 30 af Knuts 3869 mynter tilhører 

 typer, der er ældre end E. Foruden E er typerne G og H de 

 sædvanligste, men H er sikkert yngre end de andre og benyttet i 

 kong Knuts senere tid 2 ), som ogsaa sees af Egersundsfundet, der 

 indeholdt kun 1 mynt af type H, men 228 af E og 394 af Gr, samt 

 1 af den ældre type B. Typerne E og G er clerimod opfattede 

 som omtrent samtidige. Hildebrand sidestiller dem og mener, at 

 de har været brugt i hele Knuts regjeringstid. Nærværende fund 

 er i dette spørgsmaal oplysende. At ikke et eneste eksemplar af 

 den hyppige G-type forekommer i fundet, kræver en forklaring. Og 

 forklaringen kan ikke søges deri, at typerne skulde have hver sit 

 omraade eller hver sine specielle prægningssteder. Ved gjennemsyn 

 af Hildebrands lister tinder man strax, at saa ikke er tilfældet. 

 Af 83 myntsteder er der i 54 præget baade E og G, i 16 kun E og 

 i 6 kun G. De fleste af disse 16 E-myntsteder mangler ikke bare 

 G-typen, men ogsaa de senere typer og cle er desuden, med en 

 uncltagelse, ikke repræsenterede i vort fund. Ikke heller tilhører 

 typerne forskjellige myntmestere. De fleste af de i fundet repræ- 

 senterede myntmestere har ogsaa præget G-mynter og en, nemlig 

 Etstan i Hereford, har kun præget G og H; hans E-mynt i vort 

 fund er en hidtil ukjendt nyhed. Der er da ingen anden forklaring 



x ) B. E. Hildebrand, Anglosachsiska mynt, Sthm. 1881, side 196. 

 2 ) Hildebrand, an f. arb. side 197. 



