1896] Sølvfundet fra Horr. 



mulig, end at de to typer tilhører forskjellig tid, eller rettere, at 

 typen G er af yngre oprindelse end E, og at der altsaa har været 

 en tid, da kun E, men endnu ikke G prægedes. Tidsforskjellen 

 belyses ogsaa af det forhold, at nogle myntmesternavne skrives for- 

 skjellig paa forskjellige typer; saaledes har Sumerlede i Lincoln 

 konsekvent skrevet sit navn XVMERLEDI paa alle E-mynter, men 

 XVMERLIDA paa alle G-mynter. En lignende forskjel i enkelte 

 navne kan paavises for Knuts yngre mynttyper. Nysnævnte mynt- 

 mester skriver sig paa sine I-mynter XVMERLYDA; Hildulf i 

 York tegner sit navn saaledes paa alle sine H-mynter, men skriver 

 Hildolf paa alle af typerne E og G. Paa samme maade finder 

 man i York Grimolf paa G-, men Grimulf paa H- og I-mynter 1 ). 

 Nøiagtig at bestemme tiden for G-typens opkomst er ikke mulig 

 uden i detalje at gjennemgaa et større antal myntfund. Det synes 

 dog antagelig at være omtrent 1025, at mynter af typen G begyndte 

 at præges. Er sl ev siger at denne type ,,brugtes meget i tiden 

 1020— 1030" 2 ), men 1020 synes at være vel tidligt. Erslev anfører, 

 at Egersundsfundet ,,næsten utvilsomt" er nedlagt i 1027 — 28, og 

 hvis saa er tilfældet bør vistnok G-mynternes begyndelse gaa saa 

 langt tilbage som opimod 1020. Men efter min mening er dette 

 fund nedlagt nogle aar senere. Grunclen til at henføre fundet til 

 1028 er som bekjendt den, at det opfattes som en del af de penge, 

 hvormed Kong Knut vilde „kjøbe Norge", og det antages at falde 

 sammen med kongens ophold i Egersund (Eikundasund) 1028. Denne 

 mening er først fremsat af Holmboe i hans beskrivelse af fundet 

 og senere tiltraadt af P. A. Munch, Erslev og andre. 3 ) Det er 

 dog vanskeligt at forståa, hvorfor de penge, som uddeltes af Knut 

 paa hans seierstog udefter kysten, hvor han overalt blev modtaget 

 med aabne arme, strax skulde blive nedgravede i jorden, medens 

 dette synes langt rimeligere med de summer, der tidligere i 

 hemmelighed blev uddelt som bestikkelser, og hvorom der udtrykkelig 



x ) I andre navne forekommer — ul f ogsaa hos E og Gr. Eiendommelig nok 

 synes formerne paa — olf ogsaa at være overveiende i Æthelræds første tid, 

 medens — ulf blir hyppigere paa hans yngre mynter. 



2 ) Om Koskildes ældste mynter, i Årbøger for Nord. Oldk. 1875, s. 124, 

 note 1. I texten siges der dog at reformationen af Knuts myntvæsen begyndte 

 „kort efter 1020"; men E-typen hører til det nye system. 



3 ) Holmboe i Urda I 329, Munch, det norske folks historie I 2, s. 741, 

 Erslev i Årbøger f. Nord. Oldk. 1875 s. 129. 



2 



