G-abriel G-ustafson. [No. 15 



siges, at der var flere, der holdt det skjult. 1 ) Men derved skulde 

 tiden flyttes endnu mere tilbage, medens allerede 1028 er for tid- 

 ligt. Til Egersundsfundet hører nemlig enkelte tyske mynter, som 

 tidligst er prægede i 1024 (Konrad II, 1024—1039, dernæst 

 biskop G-othard af Hildesheim, 1022 — 1038) og da disse desuden 

 er slidte, blir man vistnok nødt til at sætte fundets nedlægningstid 

 senere end 1028. Men da duer ikke Knuts bestikkelser som hjelpe- 

 middel til nøiagtig at fixere fundets tid, og dermed taber hele 

 denne sag sin interesse. At penge blev modtagne i Norge ved 

 Knuts udsendinge, ved man jo af historien, men at paavise netop 

 disse penge i fundene kan kun have en kuriositetsinteresse, ikke 

 nogen virkelig betydning. Samme forklaring er ogsaa bleven frem- 

 ført for Horr-fundet. Men man glemmer, at det i disse tider var 

 en almindelig skik hele norden over (og i andre lande ligeledes), 

 at gjemme sin eiendom i jorden, og at disse Jæderfund ved Eger- 

 sund og Horr kun er led i en hel række af lignende sølvskatter. 

 Vistnok har disse endnu ikke vist sig særdeles hyppige i norsk 

 jord, men fremtiden kommer sikkert at bringe flere saadanne, end 

 man nu aner. Allerede nu har man en række saadanne fund fra 

 forskjellige tider, og Jæderen har ogsaa allerede givet et fund 

 (Sletheid), der ikke gjerne kan have noget med de omtalte bestik- 

 kelser at gjøre, da det kun incleholder Æthelræds, men ingen af 

 Knuts mynter og altsaa er nedlagt, forinden Knut blev konge, eller 

 forinden hans første mynter naaede hertil. 



Men hvis man åltsaa blir fri hensynet til Knuts bestikkelser 

 og sætter Egersundsfundet til 1030 eller de nærmest etterfølgende 

 aar 2 ), synes det at passe noksaa godt, at sætte G.-typens opkomst 

 til omtrent 1025. Og senest ved samme tid maa da Horrfundet 

 være nedlagt. 



Fundets tyske mynter stemmer godt med denne tidsbestemmelse. 

 De yngste af disse maa være præget tidligst i 1014 (Henrik II 

 imperator), men da de er meget slidte, synes en omløbstid af omtrent 

 ti aar at være nødvendig. Vi kommer da atter til 1025 eller de 

 nærmeste aarene forud. 



Ved at undersøge, i hvilke dele af England fundets angelsak- 

 siske mynter er prægede, vil man finde flere eienclommeligheder. 



1 ) ,,Gerdu hat sumir berliga, en hinir våru miklu fleiri, er leyndust at fyrir 

 aljrydu." 



2 ) Dannenberg, Die deutschen Mivnzen etc., s. 49, siger ca. 1035, 

 hvilket atter er nosret sent. 



