24 



Gabriel Gustafson. 



[No. 15 



Salzburg, og ikke Bamberg, bevises ydeiiigere af nærværende lund, 

 der er nedlagt langt før 1047, det aar da en Hartwich blev biskop i 

 Bamberg. Ifølge Dannenbergs udredning maa denne mynt være præ- 

 get i tidsrummet 1010 — 1014, hvilket passer godt til dette fund. 

 Afbildet fig. 4. 



Kg. 4. 



Uvist myntsted. 

 Greve Wigman (af Harneland), 1 eks. jfr. Dann. 1229. 



I EgersundsfunJet laa ikke mindre end 17 eksemplarer af denne 

 mynt, men at dømme af af bildningen i Urda I pl. XII. fig. 64 har de 

 vistnok alle været meget slidte. Paa nærværende eksemplar er ad- 

 versen fuldt læselig, undtagen sidste bogstav; den er retrograd og 

 lyder (retvendt) VY^CMAN^COQ. Beversen er utydelig, men synes, 

 at svare nærmest til Darmenbergs eksemplar af en anden mynt med 

 Otto imp. aug. paa adversen 1 ), dog vilde jeg heller læse EIc?BRHI^ 

 DOBBIII. Denne nidskrift er hidtil uforklaret. Holmboes „Errisborr"- 



Fig. 5. 



har ikke vundet tilslutning og kan neppe læses ud af dette eks. Des- 

 uden er der senere opdaget mynter fra det af Holmboe tilsigtede sted 

 (Marsberg), hvor navnet skrives Heresburg. Dannenberg henfører 

 mynten til greve Wigman ni (967 — 1016) og anser den paa grund af 

 fundforholdene at være præget henimod 1010. Tort fund lægger 

 ikke hindring i veien for denne antagelse, men adversen med sine store 

 og brede bogstaver forekommer mig at have en temmelig gammel 

 karakter og indskriften paa to rader tversover, som paa vor revers, 

 synes egentlig at forekomme før aar 1000. Ældre forskere har hen- 

 ført mynten til Wigman II (f 967), Holmboe sogar til dennes fader 

 (f 944). Mynten er afbildet fig. 5. 



x ) Dannenberg, anf. arb. s. 448. 



