1905] Jordskjælvet den 23. oktober 1904. 45 



A u r 1 a n d s V an gen. Sjøen var i bevægelse. 



(Anna Aabeege). 



Men det er ikke alene i Norge, at havet, indsjøerne og elvene 

 har været urolige under jordrystelsen; ogsaa fra Sverige har jeg 

 seet meddelelser om lignende forhold. Jeg lader her trykke et par 

 af disse meddelelser, som jeg tilfældigvis har ved haanden, for at 

 man kan faa et indtryk af forholdene. 



„Morgenbladet" indeholder den 25. oktober følgende: 



„ Ombord i Stockholmsbaaden „ Birger Jarl", som kom søndag^ 

 fik man kl. 11.30, da skibet endnu befandt sig i den svenske skjær- 

 gaard, pludselig følelsen af en heftig rystelse. Det var grangivehg, 

 som om skibet skurede over et skjær, og baade mandskab og 

 passagerer styrtede i forskrækkelse paa dæk. Her lik de imidler- 

 tid se, at skibet befandt sig i den vanlige kjendte led, saa man 

 forstod, at det matte have været en jordrystelse." 



I „ Aftenposten" læses den 25. oktober: 



„Paa Venern syntes man i baadene, at disse gik over stengrund. 

 Tre gutter i en jagt sprang i forskrækkelse iland. Ombord i et 

 dampskib ved kaien i Gøteborg havde man en fornemmelse, som 

 om skibet hævede sig tre gange. 



Af eiendommelige fænomener kan nævnes, at fra Hjo meddeles, 

 at Vetterns vandstand sank flere centimeter. Ved den nær Axvall 

 liggende Vingsjøen saa kirkefolk fiske „i million\ds" kaste sig op 

 over vandfladen." 



End-\ddere flndes i „Goteborgs Handels- och Sjofartstidning" 

 følgende : 



„På sjon marktes fenomenet å den narmaste kusten. Vid har- 

 varande kaj markte man å ångaren „Munin", att fartyget trenne 

 ganger hojde sig. Ute vid Klippan gick bryggan utanfor tullvakt- 

 stugan i riktiga vågor. 



På Vanern markte ångarne en hård stot under bøtten, liksom 

 om de gått ofver stengrund. 



I Skagerack och Kattegat hade ångarne ingen kånning af 

 fenomenet." 



Fra Danmark har jeg ikke seet beretninger om, at sjøen har 

 været urolig; men de danske a\'iser, jeg har havt anledning at se, 

 er for faa til, at der deraf kan sluttes noget sikkert. Jeg tager 

 saa meget mere forbehold her, som professor W. Deecke i sin før 

 nævnte af handling angiver, at en mand fra Nemmersdorf ved Gum- 

 binen, der stod ved bredden af Angerap, samtidig med at han følte 



