1905] lagttagelser fra terrasser og strandlinjer i det vestlige Norge. 21 



den gjør for den øwe rækkes vedkommende. Dette er tilfældet i 

 Alten og i hele Tromsø amt.^) Det samme forhold gjenfinder man 

 paa Helgeland og, saavidt jeg kan se, ogsaa i Bergens stift. Heraf 

 følger, at den første hævning af landet efter istiden ikke naaede 

 saalangt ud som den senere. Eftersom hævningen skred frem, 

 strakte den sig længere og længere ud fra kysten. I Tromsø amt 

 naar saaledes hævningen efter den lavere strandlinjes dannelse 8 — 20 

 km. længere ud end efter den førstes. Paa Helgeland i strøget 

 udenfor Rånens munding ligger 0-isobasen for den midtre terrasse- 

 række 90 km. længere ud fra kysten end den øvres. 



Saavel De Geer som Hansen anser den mindre belastning af 

 jordskorpen, da isen smeltede væk, at være aarsagen til den hæv- 

 ning, som efter istiden har fundet sted af landet paa den skandi- 

 naviske halvø. Brøgger^) derimod stiller sig meget skeptisk over- 

 for istryksteorien, uden dog at indlade sig paa nogen nærmere 

 diskussion af forholdet. 



De ovenfor anførte træk, at den senere postglaciale hævning 

 har strakt sig længere end den første ud fra kysten, staar i direkte 

 modsætning til, hvad man skulde vente havde fundet sted, om lan- 

 dets nedsænkning skyldtes isens tryk ; thi eftersom isranden tråk sig 

 tilbage, og isdækket aftog i mægtighed, aftog jo belastningen under 

 den første fase af afsmeltningen forholdsvis sterkest langs randen 

 af det glacierede omraade. Følgelig skulde isaafald den første hæv- 

 ning have naaet længere ud, og hævningsomraadet være bleven 

 mindre og mindre, i samme forhold som det isdækkede areal aftog 

 i størrelse, med andre ord det modsatte af, hvad vi ovenfor saa, 

 virkelig har fundet sted. 



Det er et fremtrædende træk, at 0-isobasen bøier mere udover 

 fra landet, hvor haveggen ligger langt ude fra kysten og har et 

 svagere afheld mod det store havdyb, mens den, hvor eggen som 

 ved Søndmør og Senjen gaar nærmere ind til kysten med forholdsvis 

 steilt afheld, ogsaa der har indbøininger, saa den paa disse steder 

 ligger hge inde ved kysten. Paralleliteten mellem 0-isobasen og 

 haveggen er umiskjendehg, hvilket er paavist af Yogt;^) men den 

 ligger overalt et godt stykke indenfor (nærmere land end) eggen. 



1) Konfr. Helland, Strandlinjernes fald (Norges geolog. Unders. Aarbog f. 

 -99). 



2) Brøgger, Nivåforandringer, s. 201. 



3) Vogt, Søndre Helgeland, s. 83 (Norges geol. Unders., No. 29, 1900). 



13 



