1905] lagttagelsev fra terrasser og strandlinjer i det vestlige Norge. 45 



Paa Vigra optræder fleresteds i 5 — 8 meters høide over havet 

 et lag' af grus og fjærestene over et 40—50 cm. mægtigt lag af 

 myijord. Dette taler for en stedfunden sænkning af landet. En- 

 kelte steder paa det østlige af YigTa har man fin sand med bitte- 

 smaa skjælstykker ovenpaa et lag af myrjord. Disse sandpartier 

 ovenpaa myrjord maa efter sin hele habitus opfattes som flyvesand 

 og kan følgelig ikke anføres som bevis for nogen sænkning. 



Fig. 12. Profil ved Ostnæs paa Haramso. 



1. Madjordlaget. 2. Fjæresten og grus, ca. 50 cm. mægtiglied. 3. M3-rjord, 

 30 — 40 cm. mægtiglied. 4. Laget sand. 



Det maa nu ansees for godtgjort, at en sænkning i tapestiden 

 har fundet sted langs det vestlige Norge paa strækningen fra Jæ- 

 deren til grænsen meil em Nordlands og Tromsø amt. I den syd- 

 ligste del af landet har man derimod hidtil ikke kunnet finde sikre 

 beviser for en saadan sænkning. Som af Holmboe-) paavist, er 

 antagelie' størrelsen af denne sænknina' omkring 10 ra. 



Lad os nu kaste blikket tilbage og i korte træk resumere, 

 hA^ad vi af terrasserne og de i dem fundne fossiler har kunnet slutte 

 om de vekslinger, naturforholdene i det vestlige af vort land har 

 været underkastede i det lange tidsrum, som er forløbet siden isti- 

 dens slutning. De første spor af dyre--) og planteliv, vi her har 



1) L. c. 



2) Tidligere Lar jeg i Nyt Mag. for Naturv. B. 27, beskrevet en fore- 

 komst af skjæl under moræne fra Mohlenpris i Bergen. i>isse skjæl maa være 

 ældre end de i de øvre terrasseniveauer fundne; thi isbræer kunde ikke skj-de 

 sig ud i Havet ved Bergen paa en tid, da landet inde i Nordfjord og Hardanger 

 var isfrit. Det ved. Møhlenpris i moræne indbagte skjælførende ler maa derfor 

 enten være interglacialt eller ogsaa afsat før en større oscillation af bræranden ; 

 følgelig er det da ogsaa ældre end Yoldialeret i Nordfiord og paa Sondmør. 



