8 P. A. Øyen. [No. 4 
Det er vistnok i dette tilfælde Ra»ors hypothese, det gjælder at 
overføre paa norsk jordbund (1. c€. pag. 68—69). 
Det er et fortjenstfuldt arbeide, Ra»or har udført ved sin ind- 
samling af kjendsgjerninger vedrørende variationen hos nutidens 
bræer, sammenstillet i , Les variations de longueur des glaeiers dans 
les régions arctiques et boréales", I—II (Arch. de Se. phys. et 
nat. T. ITIL, pag. 163 & 301 og 1899—1900, pag. 1—250), men i 
sine ,,eonclusions* (1. c. pag. 232 fle.) kan man ikke sige, han har 
været synderlig heldig. Det vilde imidlertid føre for langt ved 
denne anledning at gaa nærmere ind paa enkelthederne i det her 
omhandlede spørgsmaal. At der inden de arktiske egne gjør sig 
gjældende flere uregelmæssigheder (cfr. Com. francaise d. glaciers, 
revue de glaciologie, 1901, pag. 82 flo.) var ogsaa et tidligere ikke 
helt ukjendt fænomen, der har sin ganske naturlige forklaring i 
den forholdsvis store magasinering af nedbøren i fast form, som der 
finder sted. Senere har Ra»or som bekjendt mere systematisk 
udviklet sine ideer i ,,Essai de chronologie des variations glaeiers* 
(Bull. de géogr. historique et descriptive 1902, pag. 285 fl2.), hvor 
da betragtningen af to hovedvariationer (variations primaires & 
variations secondaires) udgjør den egentlige kjerne ved siden af 
,une série de périodes pluriséculaires". Hovedtrækket i denne 
betragtningsmaade er vistnok, at ,.ces variations secondaires se 
produisent å l'intérieur des variations primaires, et sont de signe 
contraire aux grandes oseillations durant lesquelles elles se mani- 
festent* (Com. francaise des glaciers, revue de glaciologie 1902, 
pag. 93), og yles variations primaires constituent des périodes 
pluriséeulaires limitées par deux minima trés aceusés — — — 
ehaque période pluriséeulaire comprend plusieurs variations primaires* 
(1. ce. pag. 94). Paa denne maade har Rasor fra 1600 til 1900 
vekslende fire primær positive og fire primær negative variationer 
og udtaler saa tilslut ,l'établissement des périodes pluriséculaires 
demeure hypothétique*, ja nævner endog to saadanne systemer 
(1. €. pag. 94) og havner tilslut i en temmelig nøgtern og positiv 
udtalelse: ,un fait est certain, c'est que, de 1700 å 1855—1860, 
une énorme vague glaciaire åa gonflé les glaciers de 1I'hémispheére 
Nord, leur donnant des dimensions qu'ils n'avaient jamais eues au- 
paravant dans les temps modernes* (1. ce. pag. 95). Man faar dog 
høre, at ,tels sont les arguments et les observations présentés 
contre l'application du eyele de Bröckner aux variations glaciaires 
(1. €. pag. 95), og at ,en un mot, le savant géologue autrichien 
