10 — R. Collett. | [No. 6 
stim foran sig, og den kan herunder forfølge denne helt ind under 
Stranden.*) | 
Ankomst og Afreise. Omkring Midten af April, eller noget 
senere, om Hav-Temperaturen er lav, kommer Næbhvalen trækkende 
i Retning fra Færøerne nordover mod Fangstfeltet. Herunder be- 
væge de sig gjerne i Kanterne mellem det kolde og det varme 
Vand, og spredes efterhaanden i Mai og Juni over Fangstfelterne. 
Vandringen mod Nord foregaar iøvrigt ganske uregelmæssigt, 
og store Flokke kunne undertiden træffes allerede i Begyndelsen af 
Marts noget nord for Færøerne. Mange Individer synes at forblive 
i de sydlige Dele af Feltet, eller i Havet omkring Shetland og Fær- 
øerne, men Hovedmassen søger efterhaanden nordover til de nord- 
ligere Fangstfelter, hvor de streife vidt omkring, og holde sig hele 
Sommeren over. 
Sidst i Juli drage de fleste atter mod Syd, og Trækket gaar 
nu nærmere Island, end om Vaaren, da Hav-Temperaturen her er nu 
høiere. Ved Færøerne foregaar, som ovenfor nævnt, den væsent- 
ligste Fangst i September. 
Paa Fangstfeltet trætffes de dels enkeltvis, dels i mindre eller 
spredte Flokke, oftest 4 til 6 Stykker, og sjelden over et Snes i 
Følge, men leilighedsvis slaa smaa Flokke sig sammen, og spredes 
atter. Og skjønt de fremdeles maa antages at være tilstede i Tusin- 
der, er deres Antal i de senere Aar øiensynlig aftaget, og Fangsten vil 
maaske efterhaanden ophøre, da denne neppe altid dækker Udgifterne. 
Næbhvalen er gjerne 1 uafbrudt Bevægelse.  Undertiden kan paa 
enkelte Dage Flok paa Flok trække i en bestemt Retning, uden at 
standse (som de pleie) for Fartøierne eller Baadene, og under disse 
Omstændigheder kunne de efterstræbes den hele Dag uden at kunne 
kommes paa Skudhold. 
De udvoxede Hanner, (som Fangstmændene kalde Oxer), gaa i 
Regelen for sig selv, blot optagne med at søge Føde. Møder en 
Flok saadanne Hanner en anden Stim, der bestaar af begge Kjøn, 
kunne alle en Stund boltre sig om hinanden, indtil Nysgjerrigheden 
er tilfredsstillet, og Flokkene fortsætte atter hver til sin Side. 
Unghannerne, der allerede i Afstand ere kjendelige fra Hunnerne 
ved sit noget buttere Hoved, gaa oftest i Følge med disse, i Regelen 
1) Den Jste August 1884 saa Capt. LAUENBORG paa en Grunde ved Cap 
Langenes (Island) paa en Gang flere Hundrede Næbhvaler, men Vandet var da 
»helt opfyldt" af Sild. 
