24 R. Collett. [No. 6 
Fangst. Hvidfisken skydes ofte paa Fangstpladsene enkelt- 
vis, men Hovedfangsten foregaar ved Hjælp af Net (Not), som 
stilles nær Kysten, hvor Hvidfiskene gjerne opholde sig. Af saa- 
danne gunstige Fangstpladse findes der i Regelen blot nogle faa i 
hver Fjord. 
Medens Stimerne saaledes streife fra den ene Strand til den 
anden, søge Fangstmændene at finde en heldig Plads, som disse 
maa passere. Dyrene maa fanges, medens de gaa med Strømmen; 
er denne stærk nær Land, kunne Stimerne gaa saa langt op, som 
Dyrene ere istand til at flyde, medens de i Modstrøm gaa saa 
spredte, at det sjelden lykkes at gjøre nogen ordentlig Fangst. 
Nøterne er omkr. 400 Favne lange eller mere, og 7 Favne 
(13 Meter) dybe. De 3 Fjerdedele (560 Meter) sættes ud fra 
Land i en Bue, og ved dennes Ende opankres Baaden, hvori de 
øvrige 190 Meter Not ligge oprullede. Saasnart Hvidfisk viser sig 
indenfor Noten, trækkes hurtigt den oprullede Del mod Land, hvor- 
ved Dyrene blive afstængte. De udenfor liggende Baade søge ved 
voldsom Støi at skræmme Dyrene, og forhindre dem fra at springe 
over Noten; derefter ,lændses* de med lange Knive, indtil hele 
Flokken er dræbt, og Dyrene trækkes paa Land og afspækkes. 
Hvidfisken er idethele sky og forsigtig. Stryger en Flok langs 
med en Strand, i Regelen med en enkelt i Spidsen, bliver den let 
skræmt; gjør Anføreren af en eller anden Grund helt om, gjør 
hele Flokken strax det samme, og Anføreren bliver nu den 
sidste. 
Undertiden lader den sig skræmme af et Menneske paa Stran- 
den, og i Skræk kan hele Flokken sætte ret mod Land.*) 
Saasnart nogle af Flokken komme indenfor Noten, og blive 
opmærksomme paa, at Udgangen er spærret, maa i Regelen Noten 
strax stænges. Venter man, at de øvrige skulle komme efter, bli- 
ver man næsten altid skuffet; de første gjøre ofte helt om, stryge 
ud, og varsle de andre, der ogsaa nu vende om, og alle tage en anden 
Retning. 
Er Stimen fanget, søger undertiden en af Flokken at sætte 
tvers gjennem eller under Noten. Lykkes dette, ville alle de øv- 
1) Capt. INGEBRIGTSEN tror at have iagttaget, at Hvidfisken betragter 
Hvalrossen som sin Fiende, og den søger altid at undgaa den Fjord, hvori de 
sidste opholde sig. Allerede i lang Afstand kan den opdage disse, og Flokken 
vender da øjeblikkelig. 
