1906] Haakonshallens gjenreisning 1518—1520. 9 
guld, hvormed disse fløie og kugler forgyldes. 4 stave jern for- 
arbeides til kroge og til underslo paa salsdøren. 
Alle de andre tage paa kongsgaarden troves, det er tækkes 
med torv, salens tag derimod blev belagt med hjemførte tagsten. 
Kongen sender flere tusen til salen, og der indkjøbes endnu mere. 
Der smedes ogsaa paa gaarden store mængder lægtesøm og kjøbes 
lægter til salens tag. Dette blir tækket med sten inden vinteren 
begynder, thi straks over nytaar maa der gjentagende gange arbeids- 
folk op paa salens tag for at bøde de huller, som den sidste storm 
blæste paa taget. I det efterfølgende aar lægges der rafter, det er 
tynde lægter, over tagstenene for at holde dem fast under stormene. 
Salen maa have indtaget en særstilling blandt kongsgaardens byg- 
ninger, været den fornemste, da den alene tækkes med sten. 
Jørgen Hansen har først sat beboelsesrummene paa kongs- 
gaarden i god stand, dernæst gjenreist ringmurene med sine 
taarne og er saa gaaet igang med istandsættelsen af ,,stensallen*, og 
dette arbeide er gjort baade grundigt og bekosteligt. Han har ikke 
nøiet sig med at sætte et almindeligt tag paa hallen og tækket det 
med torv som de øvrige bygninger, han har derimod muret paa 
gavlene og sandsynligvis efter den tids smag udstyret dem med 
staselige aftrapninger, og endog udsmykket dem med jernspir med 
kugler og fløie, som tilmed forgyldtes. Det synes mig efter dette 
klart, at stensallen har været betragtet som den staseligste bygning, 
og at den var bestemt i fremtiden at være et af hovedrummene 
i kongsgaarden, ikke alene en magazinbygning eller lignende. 
Antikvar NicoLaysEN anfører (Norske samlinger I, 617, 4), 
at salen ,endnu i 1535 var Lagthings- og Raadhus*, men der fore- 
ligger ogsaa beretninger om, at den paa Vincent Lunges tid blev 
benyttet som kornmagazin. Dette synes at være modstridende, men 
behøver ikke at være det, thi meget taler for, at salen ikke har 
havt aabent tagrøst efter Jørgen Hansens restauration, men fladt 
loft i høide med de ydre langvægge. Loftsrummet kunde da be- 
nyttes som kornloft og selve salen som raadhus. 
Ved en besigtigelse 1 1622 og 291) anføres, at Langhusets — 
det er stensalens — tag var brøstfældig, idet bjelker, spærrer og 
legter var meget forraadnede. Disse bjelker, som her anføres, kan 
neppe være hanebjelker eller bjelker paa salens stengulv, disse 
vilde ikke have kunnet raadne saaledes, at der ,var fare ved at 
1) Norske samlinger. Første bind, 618—2. 
