Resumé. 
I min forrige beretning om denne sag”) fremgik af de udførte 
saltanalyser, at sopmængden i saltet steg i paafaldende grad for 
hver etape det fjernede sig fra produktionsstedet. 
For pakbodsaltets vedkommende var aarsagen til sopmængden 
klar, idet undersøgelserne viste, at den hidrørte fra selve boden, 
men for skibssaltets vedkommende var det uafgjort, om skibet selv 
var skyld deri, eller om de i prøverne indeholdte spirer var hidførte 
fra luften under losningen. Da desinfektion jo kun kan finde sted 
i de lukkede boder og fartøier, var det af stor betydning at faa kon- 
stateret, hvorledes luftens beskaffenhed var i mykologisk henseende, 
hvorfra de eventuelt omkringflyvende spirer havde sit udspring, og 
om smitten var saa intens, at den vilde gjøre nytten af de fore- 
slaaede desinfektionsforanstaltninger illusorisk. 
Disse undersøgelser udgjorde kun en del af de for 1905 plan- 
lagte arbeider, men da jeg paa grund af manglende tilslutning fra 
praktisk interesseret hold var nødt til at opgive planen om den 
eksperimentative indførsel af desinfektion i fiskebedriften fra mod- 
tagelsen af saltet til fisken sendtes ud som færdig vare, lod jeg 
luftundersøgelserne udføre i større maalestok end oprindelig tænkt, 
idet jeg mente, at disse undersøgelser vilde tilføre os oplysninger, 
som vilde være af meget stor betydning for den rigtige vurdering 
af de anbefalede hjælpemidler. 
Side 7—16 vil man finde resultatet af disse luftundersøgelser. 
Disse bekræfter i et og alt, hvad jeg tidligere har udtalt; de giver 
os et nyt bevis for, at klipfisken er sin egen smittebærer, og at 
der udenfor de benyttede, sopbefængte boder og redskaber ikke findes 
nogen smittekilde, som er farlig for klipfisken. 
1) Bergens Museums Aarbog 1904, no. 9. 
