S Gabriel Giistafson. [No. 1 



Vestland, hvorpaa man fra senere tider har endel beviser, er vel 

 lov stenalderens vedkommende mindre sandsynlig. 



Og hvorfor skikken at opføre store gravbygninger, efter at 

 have vandret saa lange veie udefter Europas kystlande, skujde 

 ■stanse netop i Bohuslen,, uden at følge stenaldersfolket fremover 

 •den syd-norske kyststribe, synes man ikke at kunne paa en rime- 

 lig niaade forklare, da det norske stenaldersfolk ellers viser sig at 

 være jevnbyrdigt med sine rigere frænder i syd, Forhaabentlig vil 

 fortsatte undersøgelser ogsaa i det sydlige Norge komme til at 

 bringe i dagen stengrave, om ogsaa kun enkeltvis og spredt paa 

 .:grund af befolkningens faatallighed. 



Figja, den betydeligste af de smaa elve paa Jæderen (37 km.) 

 •og en af de rigeste lakseelve, flyder, efter at have passeret det 

 lille Grudevand, paa nordsiden af nogle lave høider, hvorpaa G-rude, 

 Bore m. fl. gaarde er beliggende, og tæt i syd for Bore nye kirke, 

 ud i havet gjennem et delvis af flyvesand hærget, fladt lavland. 

 Langs hele elvestrækningen, navnlig paa dens nordlige side, har 

 der været et godt findested for stenalderssager, især er jDilespidser 

 ofte fundne» Hist og her er ogsaa ved opspadning af lyngtørven 

 :saakaldte værkstedspladser bleven lagt i dagen. Saadanne er 

 fundne paa mange steder rundt om Grudevandet og længer udover 

 mod havkanten paa den store gaard Sæles marker. Men det 

 rigeste findested har i længere tid været den hei, hvorpaa kirken 

 er bygget, over hele strækningen paa elvens nordre bred fra lande- 

 veien og halvveis til Grudevandet. Mængden af flintaffald paa denne 

 •strækning har været forbausende, selv i de senere aar efter de 

 grundige afplukninger i 70- og 80-aarene. Især er flintskjærverne 

 hyppige paa selve skraaningen mod elvekanten; paa dette sted be- 

 stemte jeg mig derfor at gjøre nogle forsøgsgravninger. 

 I. I den vestlige del af terrænet, indtil landeveien, er overfiaden i 

 senere tid meget forandret, dels ved veianlægget og dels ved 

 en tidligere bebyggelse. En smed skal tidligere ha boet her, 

 og de tykke rustlag i sanden er vel minder deraf, ligesom de 

 ruststriber, der har trængt ned i de underliggende lag, paa en- 

 kelte steder temmelig dybt, som sees i et grustag nær veien. 

 I dette grustags kant, hvor jeg havde en lodret skjæring gjen- 

 nem lagene til 2 meters dybde, gjorde jeg det første forsøg. 

 Hvor dybt kulturlaget strakte sig, var det let her i den lod- 

 rette skjæring at konstatere; under 65 cm. fandtes ingen kul- 

 turrester. Lagenes orden og mægtighed var her følgende: 



