Under flere aars forskningsreiser paa Jæcleren i andet øiemed har 

 jeg stadig ofret en eller anden dag til besøg paa flintemarkerne, de 

 saakaldte flinteværksteder. Som bekjendt^) finder raan flintaffald, 

 pilespidser, skrabere etc. nier eller mindre rigeligt, paa enkelte steder, 

 hvor græstørven er opspadet, og hvor altsaa flintskjærverne blir let 

 synlige, naar sanden blæser væk. Bergens Museum, ligesom muse- 

 erne i Kristiania og Stavanger eier masser af flint fra disse finde- 

 steder, det meste bestaaende af simple skjær ver og spaaner og det 

 meste indsamlet ved tilfældige flintplukkere. Især for omtr. 20 aar 

 siden blev flintindsamlingen dreven med stor iver og fra den tid 

 stammer hovedmassen af museernes materiale ; nutildags er der faa 

 eller ingen, der driver paa med den slags arbeide. Ved kortere 

 besøg paa de fleste findesteder af dette slags paa Jæderen har jeg 

 i aarenes løb indsamlet en hel del, uden dog at finde noget af 

 særlig betydning eller tidligere ukjendt. Imidlertid fandt jeg for 

 flere aar siden i nærheden af Ogne iernbanestation noglé meget 

 smaa smuler af lerkar, men da disse, ligesom flintaffaldet i 

 øvrigt, laa paa den nuværende overflade, og de desuden var alt- 

 for smaa for nærmere at kunne bestemmes, saa var det uvist, om 

 de virkelig tilhørte stenalderen, skjønt dette var noksaa sandsyn- 

 ligt.^) Senere har jeg paa samme sted ved at sigte sanden søgt 

 at finde flere og større stykker, men uden resultat. 



I forrige aars sommer (1898) fik jeg endelig anledning til at 

 gjøre en ordentlig undersøgelse. Jeg valgte for dette øiemed den 

 bekj endte flintemark paa Holeheien ved Figjaelvens bred, straks 



^) NicoLAYSEN i Norske fornlevninger s. 299, O.Eygh i Universitetsannaler 

 VI. 299; senere er disse findestedei- oftere omtalte. Det første nøiagtig- iagt- 

 tagne fund gjordes af prof. Eygh i 1863, 



2) Aarsberetning fra foren. t. norske fort. m. bev. for 1891 side 137, 

 BM 4793. 



