J< Eekstad. [No 4 



ogsaa vagt. Skibet stødte paa en eller anden gjenstand i søen. 

 Nogen grund kunde det ikke være saa langt fra land, og saadan 

 findes heller ikke afsat paa kartet. En 1400 å 1500 favne vand 

 antager føreren der var paa det sted, hvor skibet sank. Fra det 

 sted det stødte til, hvor det sank, var kun ubetydelig vei. Han 

 antager, at det var en eller anden gjenstand, der flød i søen uden 

 at være saa høit oppe, at den kunde sees i overfladen, som skibet 

 stødte mod. I 3 minutter føltes der som skjælven i skibet, og alt 

 glas tog til at klirre, efterat det først gjorde et hug eller to. 

 Peiling foretoges ikke, men alt maridskabet paa dæk kommanderedes 

 til pumperne. Skibet kunde dog ikke holdes læns derved. Da vi 

 merkede, at vi ikke klarede at holde læns, vendtes kursen til OSO,. 

 mod land. Nogen undersøgelse af, hvor lækagen var indtruffen^ 

 blev ikke foretaget, da det ansaaes at være formeget vand i lasten 

 dertil. Der var ingen videre sø under dette, men en del under- 

 dønninger ellers smult vand. — ... 



Naar mil er brugt, menes hermed danske mil. 

 Iste vidne styrmand Maetin Olsen forklarede: 

 Kl. 4 om morgenen den 23de juli overtog vidnet vagten, 

 medens kapteinen gik tilkøis. Vi stod ud fra land NW til W V2W 

 ud, efterat vi søndag aften (22de juli) havde gisset os til, at vi 

 var ca. 7 mil fra land. Vinden var NNO flau, kun et par mils 

 fart, da ulykken skede. Der var kun lidt dønning i våndet, men 

 ingen sø. Vidnet var paa dækket, da skibet omkring kl. 5 begyndte 

 at ryste eller skjælve over det hele. Det merkedes, at det begyndte 

 under kjølen og skjalv snart over det hele. Rorsmanden stod bl. 

 a. ved roret og skjalv, og glasser ombord klirrede. Noget stød 

 merkede ikke vidnet. Det stod blot paa i et par minutter. Da vidnet 

 gik for at varsko kapteinen, var det allerede forbi. Denne, der 

 var vaagnet ved rystelsen i køien, spurgte, hvad der stod paa. 

 Vidnet erklærede ikke at kunne skjønne, hvad det var, hvorpaa 

 kapteinen gav ordre til, at vi skulde gaa til pumperne, idet han 

 frygtede for, at det skulde have faaet lækage. Vi gik til pumperne 

 vi tre, som havde vagt foruden kapteinen, der efter stødet var 

 kommet op paa dækket, og vi holdt begge pumperne igang med 

 læns et par gange indtil kl. 7, da frivagten purredes ud. Vi kunde 

 i rummet se, at våndet steg tiltrods for pumpningen, og kl. 7 var 

 det steget ca. 1 fod over garneringen. 



2det vidne matros Nils Aakesson forklarede: 



Vidnet var oppe paa dæk omtrent midtskibs mod bagbords 



