I den lichenologiske literatur støder man kun meget sparsomt: 

 paa opl3^sninger, som kan tjene til at danne os et begreb om lav- 

 vegetationsforholdene i Søndre Bergenhus amt. Det hele ind- 

 skrænker sig væsentligst til nogle ganske faa fundangivelser, man 

 har kunnet notere ved at granske Sommeeeelts store herbarium. 

 En nærmere undersøgelse af dette floraomraade var derfor paa- 

 krævet, og det var at forudse, at en saadan vilde bringe adskilligt 

 udbytte for den plantegeografiske videnskab. Der var især en 

 omstændighed, som gav det bedste haab i saa henseende. Det har 

 nemlig længe været et velkjendt forhold, at karplantefloraen, mos- 

 floraen og sopfloraen paa Vestlandet har en fra det øvrige lands 

 noget afvigendc karakter. Dette gjælder ikke bare maaden, hvor- 

 paa visse arter optræder i de vestlandske kystegne, men i endnu 

 høiere grad gjælder dette blomsterteppets sammensætning, idet man 

 her støder paa mange planter, som ikke er vildtvoksende paa andre 

 steder i Norges land. At det samme nu vilde vise sig at være 

 tilfældet ogsaa med den vestlandske lavflora kunde derfor med tem- 

 melig sikkerhed formodes^ og som man af efterfølgende blade vil 

 se, har de paabegyndte undersøgelser allerede fuldstændig bekræftet 

 rigtigheden af denne antagelse. 



Hvad undersøgelsernes udstrækning angaar, saa har disse hidtil 

 foregaaet indenfor et ganske begrænset omraade af Søndre Ber- 

 genhus amt. Som det bedst undersøgte felt staar ubetinget Granvin 

 i Hardanger, hvor jeg allerede har indsamlet over 300 forskjellige 

 arter. Foruden i indre Hardanger har jeg botaniseret lidt i de 

 tilstødende egne af Voss samt somrene 1896 og 97 foretaget et 

 par reiser paa vestkysten mellem Mosterøen i syd og Bø i Mangers 

 pgd. i nord. Ligeledes opholdt jeg mig sommeren 97 ogsaa nogle 

 dage i Skonevik og Etne i Søndhordland ; men paa grund af ugun- 

 stige veirforhold blev udbyttet heraf desværre yderst ringe. 



