1899] Nye findesteder for nogle sjeldnere lichenev. 9 



Cetraria aleurites (Ach.) Th. Fr. Ikke sjelden paa gamle 

 furustammer i de indre egne af Hardanger, hvor den paa enkelte 

 steder — f. eks. i Granvin — er sparsomt frugtbærende. - — Saa- 

 vidt kan sees er arten ny for Norges flora. 



Parmelia encausta (Sm.) Nyl. Især tilfjelds er denne art tem- 

 melig almindelig i de indre egne af Hardanger og paa Voss. For- 

 men multipuncta (Ehrh.) er den sædvanligste og frugtificerer rige- 

 ligere end formen intestiniformis (Vill.) Th. Fr., der helst sees paa 

 de høiere fjelde f. eks. paa Hardangervidden. 



Parmelia fuliginosa Dub. Temmelig almindelig i Hardanger, 

 hvor den — undtagen paa de høiere fjeldtoppe — findes overalt 

 baade paa træstammer og stene. Efter voksestedet er arten meget 

 Tarierende. Sten som substrat synes at begunstige frugtsætningen, 

 der ellers foregaar noget sparsomt. Som corticola bærer den i de 

 øvre skoglier undertiden kolonier af Sommeefklts Lecidea Parme- 

 liarum. 



Physcia endococcma Kbr. Angaaende denne art konf. Ha våas: 

 ,,Floristiske undersøgelser i Søndre Bergenhus amt 1896" pag. 10 

 {Bergens museums aarbog for 1897, nr. 3). 



Candelaria concolor (Dicks.) Th. Fr. Hidtil kun bemerket 

 steril paa gamle bordklædninger i Granvin i en høide af 318 m. 

 o. h. Da arten er let at overse paagrund af dens habituelle lighed 

 med visse former af Xanthoria lychnea, i hvis naboskab den helst 

 forekommer, er det meget muligt, at den paa andre steder kan 

 have undgaaet min opmerksomhed. Denne art meget lignende 

 former fra Bergen og fra Etne i Søndhordland viser sig imidlertid 

 under kemisk prøve ved tilstedeværelsen af chrysophansyre at til- 

 liøre udelukkende den andre. Ny for Norge. 



Sticta herhacea Huds. I Hoenemanns plantelære (konf. 2den 

 •del pag. 513) opføres denne art som funden i Norge af (professor 

 M. N.) Blytt. Ligeledes anfører dr. Nylandee (i ,,Lichenes Sean- 

 dinaviæ") planten som tilhørende vor flora. Den i 1880 udgivne 

 „Enumerantur plantæ Scandinaviæ" angiver derimod Sticta herhacea 

 kun for Sverige og Danmark. — Planten har jeg paatruffet saavel 

 ved de inderste fjorde som ude ved vestkysten. Forekommer i 

 fjordegnene i varme, lavtliggende skoglier helst nær sjøen og vokser 

 der fortrinsvis paa gamle stammer af Querciis og Tilia, men gaar 

 ogsaa sparsommere over paa andre løvtrær samt paa sten og berg. 

 Paa vestkysten, hvor skogbestanden mangler eller er meget svag, 



