Carl Fred. Kolderup. [No. 9 



13. Staveiiæs i Søndfjord 29de oktober. 



14. Bergen 3die november. 



b. Nordenfjeldsk. 



15. Skomvær pr. Eøst 21de januar. 



16. Senjen Iste marts. 



17. Bakke pr. Trondhjem 10de marts. 



18. Karasjok 6te juni. 



19. Lødingen 23de juni. 



20. Tysfjorden 23de juli. 



21. Lurø, Helgeland 31te august. 



22. Syd Næsø, Helgeland 21de september. 



c. Østenfjeldsk. 



23. Arendal 21de februar. 



Jordskjælvet i det vestenfjeldske Norge 31te januar. 



Dette jordskjælv er et af de sterkeste, vi har havt her i Norge 

 i de sidste decennier. De jordskjælv^ som det med hensyn til 

 styrke nærmest kan sammenlignes med, er de, der indtraf den 15de 

 mai 1892 og den 5te februar 1895. Angaaende styrkeforholdet 

 mellem disse tre kan man efter det foreliggende materiale neppe 

 udtale sig med fuld sikkerhed. Enkelte angiver, at jordskjælvet i 

 1899 er det sterkeste, som i mands minde er indtruffet her paa 

 vestlandet, andre mener, at jordrystelsen i 1892 føltes adskillig 

 sterkere, ja flere mener ogsaa, at jordskjælvet i 1895 var betyde- 

 ligere. Forskjelligheder i opfatningen af styrkeforholdet er imid- 

 lertid for en del at søge i den omstændighed, at de tre herom- 

 talte bevægelser har havt forskjellige udgangssteder. De steder, 

 som under den ene rystelse har ligget mere centralt, har under de 

 andre ligget ude i periferien. Med hensyn til udbredelse har 

 dog jordskjælvet i 1899 været de' andre underlegent. Jord- 

 skjælvet i 1892 føltes- nemlig over hele det sydhge Norge, fra 

 Trondhjem til Kristianssand og fra de yderste øer paa Bergens- 

 kysten til Mjøsentrakterne. Jordskjælvet den 5te februar 1895, 

 der havde sit udgangspunkt i de indre fjordegne af Bergens stift, 

 bredte sig herfra mod vest helt ned til havet og mod øst til Kri- 

 stiania og Røros. Det sidste jordskjælv syntes derimod, efter det 

 nu foreliggende materiale at dømme, at være specifikt vestlandsk, 



