1899] Joi-dskjælv i Norge i 1899. 17 



døre, vinduer og løse gjenstande klirrede, og omtrent alle menne- 

 sker vaagnede eller fur op. En herværende iinggut, som endnu 

 sad oppe og læste, fortæller, at han blev ligesom kastet af stolen. 

 Stødet ledsagedes af et sterkt, tungt bulder, der hørtes lidt længere 

 end jordrystelsen kunde merkes. En familje hersteds paastaar, 

 at jordskjælvet efterfulgtes af en knitrende lyd, omtrent som af 

 eksploderende raketter, og at denne underlige lyd vedvarede og 

 gjentog sig med mellemrum i 2 — 3 timer. Eamiljen holdt 

 sig Vaagen og hørte efter." 



Hr. sogneprest Schulz, Ullensvang, skriver: ,,Henimod kl. 1 

 vaagnede jeg ved en eiendommelig bevægelse, som jeg følte saale- 

 des : Først et svagt stød, derefter en dur, omtrent som naar 

 man kjører med kjærre paa meget haard vei. Flere ting i værelset 

 ristede svagt ; paa skrivebordet stod et par lysestager, hvis prismer 

 klirrede noksaa sterkt. Det hele vårede i faa sekunder, og jeg 

 tror med sikkerhed at kunne sige, at hængelampen, som svaiede 

 temmehg sterkt, bevægede sig fra nord mod syd. Jordskjælvet 

 føltes overalt i nærheden og var dagen efter gjenstand for almin- 

 delig samtale; men alle mente, at det var betydelig svagere end 

 det forrige i 95." 



Vi vil saa efter at have gjennemlæst dette udvalg af medde- 

 lelser fra søndre Bergenhus amt, der er det amt, hvor jordskjælvet 

 er følt sterkest, vende os til Stavanger amt. 



Stavanger avis skriver: „ Jordskjælvet merkedes i Stavanger 

 igaarnat kl, I2V4. Det var et enkelt sterkt stød med retning fra 

 nord til syd. I et hus, som ligger langt fra offentlig vei og gade, 

 føltes stødet saa sterkt, at alle vaagnede. Ovnene klirrede i hele 

 huset." 



M. A. Geude skriver fra Aasland i Thime bl. a. : „Det var 

 ikke saa skarpt stødende eller rystende. Det forekom mig ganske 

 tydeligt, som om det var en underjordisk rullende bølge, som løf- 

 tede jordskorpen, idet den passerede forbi. Den hævning og sænk- 

 ning, som fandt sted, var ikke saa ubetydelig. Jeg havde en gan- 

 ske svag fornemmelse, som naar man paa et stort skib er paa top- 

 pen af en stor havdønning og netop skal til at synke fra den. I 

 de nærmeste omgivelser var der ingen, som merkede det aller rin- 

 geste. Stødet var ved sin hævende og synkende, ganske rolige 

 bevægelse ikke skikket til at vække folk, som sov." 



Vi vender os saa mod nordre Bergenhus amt og ser lidt i 

 frk. Nikka Vonens beretning om, hvorledes hun følte jordskjælvet 



