J., Sparre Schneider. [No. 1 



liteteri og ikke kvantiteten, som bør veie mest i disse af natu- 

 ren mere karrigt udstyrede egne, bortseet fra, at det selvfølgelig 

 ogsaa i rent faunistisk henseende vil have den allerstørste interesse 

 at faa draget disse trakter ind under en systematisk undersøgelse. 

 Men endnu ligger den hele kyststribe paa et par punkter nær som 

 „ mørkt land", og det samme kan vist uden synderlig overdrivelse 

 siges om 99 % af de 322000 kvadratkilometer, som Norges græn- 

 ser omslutter. 



Bergen har længe været et centrum for naturvidenskabelig forsk- 

 ning, og fremfor alt har da, naturligt nok, den marine fauna indta- 

 get den dominerende plads i dets landskj endte museums rige sam- 

 linger og udgjort hovedthemaet for den lange række af fremragende 

 publikationer, der er udgaaet fra dets funktionærer. Men først i 

 den allersidste tid har ogsaa entomologien fundet plads i dets sale, 

 og Bergen faaet sin første indfødte entomolog, og hermed er for- 

 haabentlig en ny æra oprunden for insekterne i den gamle han- 

 sestad. 



I 1874 indledede jeg min entomologiske skribentvirksomhed med 

 et arbeide betitlet: „De i Søndre Bergenhus amt hidtil observerede 

 Coleoptera og Lepidoptera" , trykt i Kristiania Videnskabs Selskabs 

 Forhandlinger for nævnte aar, hvori nedlagdes resultat af de ind- 

 samlinger, som jeg i fællesskab med min i 1890 afdøde ven dr. S. 

 J. Sølsberg i Larvik havde foretaget omkring Bergen i de 3 sid- 

 ste aar af vor skoletid og suppleret med de iagttagelser, som jeg 

 fra mai — august 1874 med mit første offentlige stipendium havde 

 sammenbragt fra forskjellige distrikter i amtet. Hertil føiede jeg 

 i 1879 et lidet supplement 1 ) og berigtigede nogle feilagtige be- 

 stemmelser. 



I et af sine sidste breve foreslaar min hedengangne ven, at, 

 jeg engang i en liden historik burde op friske erindringen om vore 

 fælles ekskursioner, som for mig blev af den høieste betydning for 

 mit senere livsvirke. Skjønt en saadan fremstilling vel bedre havde 

 passet i en entomologisk forenings annaler, tror jeg dog ikke denne 

 aarbog vil tabe noget af sin værdighed ved at give den rum, og 

 idet jeg herved rister en minderune for en kjær kollega, f aar jeg 

 ogsaa en passende anledning til at uddele mit sidste arvegods til 

 de vordende bergenske entomologer, som heri maaske kunde linde 

 baade nogen opmuntring og belærelse. 



!) Kristiania Vidensk. Selsk. Forhandlinger 1879, no. 2. 



