12 J- Sparre Schneider. [No. 1 



ekskursion i det aller bedste veir kunde medbringe en 10 å 12 af 

 de ved Bergen forekommende 28 arter dagsommerfugle, medens en 

 heldig dagsfangst helt oppe i Maalselven paa Tromsø høide kan 

 udbringes i det dobbelte antal, ja i Syd Varanger kj ender jeg en 

 myr, hvor man i løbet af en halv times tid kan fange 15—16 arter 

 Rhoimlocera. Mest fremtrædende ved Bergen er Geometrideme med 

 ikke "mindre end 76 arter, men af de mere forborgent levende 

 Nochær har vi ikke kunnet paavise flere end 59 species af Norges ca. 

 225. Sjihingiderne med kun 5 arter er abnormt faatallige, og de 

 23 Bomby cider tyder ogsaa paa en karrigt udstyret fauna. Det 

 er hævet over al tvil, at Bergen vil vise sig forholdsvis rigest 

 paa Microlepidoiitera, men disse skrøbelige væsener er endnu kun 

 lidet samlede og observerede, og de faa i min fortegnelse opførte 

 arter kan omtrent sættes helt ud af betragtning ved bedømmelsen 

 af den bergenske insektfaunas karakter. 



Med dette karrige udstyr i kvantitativ henseende forbinder 

 dog den bergenske insektfauna som vestlandet overhovedet en stor 

 originalitet, der gyder sin charme over ensformigheden og fattigdom- 

 men, og den største interesse knytter sig da til disse eiendommelige 

 former, som her lidt mere indgaaende skal omtales i forbindelse 

 med nogle betragtninger over den sandsynlige oprindelse til den 

 skandinaviske halvøs entomologiske fauna. 



Professor Axel Blytt, som i en række høist interessante 

 publikationer indgaaende har behandlet spørgsmaalet om den norske 

 floras vandringer, deler som bekjendt vore planter i 6 forskjellige 

 grupper, der ant ages indvandrede til forskjellige tider og under 

 veksling af tørre og fugtige klimatperioder. I det hele og store 

 tåget vil man ogsaa for insekternes vedkommende kunne paavise 

 forholde, som med den aller største grad af sandsynlighed kun kan 

 forklares ved antagelsen af de af Blytt saa vel begrundede theorier, 

 men konsekvent at gjennemføre en saadan subtilere inddeling falder 

 ulige vanskeligere ligeoverfor vor entomologiske fauna. Medens 

 botanikeren nemlig kan regne med saa faste værdier som elemen- 

 terne i vor forholdsvis nøie undersøgte flora, er kjendskabet til 

 Norges insekter endnu i aller høieste grad fragmentarisk, og paa 

 den anden side er det ogsaa naturligt, at insekterne med sin større 

 eller mindre bevægelsesevne i langt ringere grad er bundne af saa- 

 danne forholde, der sætter en skranke for planternes vandringer. 

 Grænserne mellem de forskjellige grupper bliver derfor mere Hy- 

 dende, og særlig uklar stiller sig den atlantiske gruppe, fordi vi 



