50 J- Sparre Schneider. [No. 1 



69 de grad, medens Geill for Sveriges vedkommende op fører Stock- 

 holm som nordgrænse. 



77. H. obscurus Stuem. 



Lokal i sin forekomst, men optrædende i mængde, hvor den 

 tindes. Jeg tog nogle eksemplarer i Hopevand paa Askøen i 1896 og 

 antager med temmelig sikkerhed, at det var denne art, som Søls- 

 beeg og forfatteren i 1870 saa i mængde i en dam paa Aarstad; 

 den er jo let kj endelig ved sin rødbrune farve og ringe størrelse. 



Saavel ved Stavanger som i Ryfylke er den funden meget al- 

 mindelig af Helliesen og forøvrigt iagttaget over hele landet op 

 til Porsanger. 



78. H. nigrita Fabe. 



Sammen med foregaaende ved Strømsnes, ogsaa i en brønd i 

 Gravdal juli 1896. 



Udbredt over hele landet, men nordenfor polarcirkelen er den 

 ægte nigrita kun observeret ved Bodø af prof. Sahlbeeg. Læn- 

 gere nord optræder kun den form, som af Thomson er benævnt 

 subaljrinus, og som vistnok med ligesaa stor ret kan betragtes som 

 en egen art. 



79. H. melanocephalus Gyll. (atriceps Crotch). 



Er i min fortegnelse af 1874 opført som funden flersteds 

 ved Bergen, saaledes i Sandviken, Solheimsviken og paa toppen af 

 Ulrikken. De paa sidstnævnte lokalitet iagttagne eksemplarer har rime- 

 ligvis tilhørt melanocephalus, men kollega Munstee har gjort mig op- 

 merksom paa, at endel af de i 1874 medbragte eksemplarer ikke tilhø- 

 rer denne, men derimod pubescens Gyll. 



Helliesen har samlet den paa tjeldene i Ryfylke, men ikke 

 ved Stavanger, forøvrigt er dette en af de almindeligste arter, som 

 navnlig i Tromsø stift optræder overalt i stor mængde. 



80. H. palnstris L. 



Yed Bergen som næsten overalt den almindeligste art; vi har 

 blandt andre steder ogsaa fundet den i Skomagerdiket. 





