1901] Coleopteva og Lepidoptera. 155 



dog ogsaa paa andre lokaliteter, saaledes paa Solheimsmyrene 

 og Fløifjeldet, og paa passende lokaliteter vil den vist neppe noget- 

 steds søges forgjæves. Flyvetiden falder i juni og begyndelsen 

 af juli. 



Nordligst er den funden i Stryn i Nordfjord af Lie-Petteesen, 

 men den er forøvrigt paafaldende lidet observeret hos os, foruden 

 de 2 lier nævnte amter kun bemerket i Akershus, Smaalenene, Nede- 

 nes, Lister og Mandal samt Stavanger, saa de norske entomologer 

 for denne arts vedkommende endnu har et risrt felt for observationer. 



6. A. pronuba L. 



Samlet paa talrige lokaliteter, men altid enkeltvis, fra juli til 

 september. Yi har noteret Nordnes, Hegrenes, Kalfaret, Kalve- 

 dal og Damsgaard. Ogsaa Lie-Pettebsen har tåget den ikke sjel- 

 den ved Bergen, saaledes ogsaa i Stmdshavni 1896 paa honningsve- 

 dende Carices. Jeg er kun i besiddelse af et lidet eksemplar, som 

 af Teumpy blev fanget ved Bjørnstølsæter; dette tilhører den typi- 

 ske form, hvorvidt ab. innuba Tb. ogsaa forekommer ved Bergen,, 

 er mig ubekjendt. 



Udbredelsen er meget sporadisk. Den er funden i 10 og fat- 

 tes i 8 amter; inden Tromsø stift er den iagttaget en eneste gang 

 i Porsanger, hvorfra Tromsø museum i 1892 har faaet tilsendt et 

 eksemplar af ab, innuba, men den er ellers nordenfor 61de grad 

 kun kjendt fra N. Trondhjems amt, hvorfra den er medbragt af 

 Schøyen i 188-1. 



1 7. A. comes Hb. v. bergensis Sp. Schn. 



(Fig. 2). 



Juli 1872 fandt Sølsbeeg 2 friske eksemplarer i Dokken sid- 

 dende paa en murvæg, et tredie stykke har Lie-Petteesen klæk- 

 ket af en larve funden paa Fløiveien. 



Denne høist merkelige melanotiske form frembyder et saa rent. 

 afvigende udseende fra de comes, jeg hidtil har havt anledning til 

 at se, at det kun er med megen tvil, jeg har vovet at placere 

 den her. Hidtil har den været opfattet som en varietet af orbona 

 Huen, under hvilket navn den ogsaa er optaget saavel i min før- 

 ste fortegnelse over Bergens Lepidoptera som i Siebkes „Enume- 

 ratio" og Schøyens sidste oversigt, og hertil har vi vistnok nærmest 



