12 H. Schetelig. [No. 5 



den skandinaviske halvø. Alt i 1871 er han inde paa dette spørgs- 

 maal; 1 ) uden at udtale en bestemt dom blev han da nærmest staa- 

 ende ved at betragte de arktiske sager, der lindes i den sydlige 

 •del af landet, som ældre end de skandinaviske stensager fra samme 

 landsdele. I senere aar var hans opfatning i væsentlige punkter for- 

 andret; han havde opgivet den tanke, at de 2 slags oldsager — af 

 skifer og flint — skulde repræsentere 2 forskjellige stenalders kul- 

 turer. Denne prof. Ryghs sidste forklaring af de arktiske stensa- 

 ger foreligger, saavidt jeg ved, ikke publiceret; den sees ialfald at 

 have været lidet kjendt blandt nordiske arkæologer. Jeg tillader 

 mig derfor at aftrykke hans udtalelse om dette spørgsmaal efter 

 mit referat af hans forelæsninger fra 1895. 



„Der er kun én maade at løse vanskeligheden paa, nemlig 

 ved at forudsætte, at de arktiske former fra først af er skan- 

 dinaviske og siden er blevet op tåget af lapp erne for hos dem , at 

 blive de eneste former for stenredskaber. At lapperne netop har 

 valgt disse former og kun brugt dem forklares ved, at de skifer- 

 arter, som bruges til arktiske stensager, forekommer meget rigelig 

 i det lappiske gebet, medens flint mangler. Efter dette blir kjøk- 

 kenmøddingen ved Stenkjær at henføre til den skandinaviske sten- 

 alder. At lapperne til alle tider har pleiet at laane af sine naboer 

 mod syd bevises ved mange eksempler." — 



Denne forklaring løser vistnok omtrent alle vanskeligheder, og 

 gjør samtidig det etnografiske spørgsmaal, som knytter sig til den 

 arktiske stenaldersgruppe lettere at overse. Man vil nemlig for 

 en stor del kunne udskille de virkelig lappiske skifersager, at dømme 

 efter antydninger, som alt er fremkommet i tidligere arbeider over 

 dette emne. 2 ) 



!) Aab. 71, s. 100 ff. særlig 113—114. 



2 ) Se Th. Winther: Om den saakaldte ..arktiske" gruppe af stensager. 

 Aab. 77, s. 105 ff. 



