IVl edens mange af Mellem- og Syd-Europas fjeldkomplekser 

 allerede forlængst har været gjennemsøgt og stadig besøges af en 

 mængde entomologer, som udrustet med alle nutidens hjælpemidler 

 har ryddet op i den alpine insektfaunas forskjellige grupper, ligger 

 de fleste af vore hjemlige høifjelclstrakter endnu saagodtsom ukj endte 

 i entomologisk henseende. Kun paa nogle faa steder har der været 

 gjort forsøg paa at bringe lidt rede for enkelte gruppers vedkom- 

 mende; men til en systematisk gjennemforskning af vor alpine insekt- 

 fauna har tiden ikke strukket. 



Vort Land har nemlig ingen rigdom paa entomologer, og den 

 hærskare af dilletanter og samlere, som i saa høi grad understøtter 

 de europæiske fagmænds forskningsarbeide med sin ofte ret bety- 

 delige samlevirksomhed, er hos os en ganske ukj endt foreteelse. Her 

 har de faa mænd, som har ofret sin tid og sin interesse paa det 

 entomologiske studium, saagodtsom udelukkende været henvist til 

 sine egne indsamlinger, har > maattet rydde sit felt alene og har 

 dertil ofte havt mange og store vanskeligheder at kjæmpe mod. 



Det temmelig ufuldstændige kjendskab til insektfaunaen i vore 

 lavere egne har ogsaa skaffet de norske entomologer mere end nok 

 at gjøre i lavlandet, og det er derfor kun nogle enkelte gange, de 

 har søgt op i høiderne for under et kort besøg at kaste et blik paa 

 det liv, som rører sig deroppe. Og dog har den alpina fauna ogsaa 

 hos os sine mange interessante sider, om den end ikke kan siges at 

 betegne et saa vel afgrænset faunistisk gebet og heller ikke paa 

 langt nær frembyder en saadan rigdom paa rent alpine elementer 

 som for eksempel det schweitziske alpegebet. 



Paa grund af vort lands nordlige beliggenhed faar faunaen i 

 det sydlige Norges høifjeldstrakter en langt større lighed med den 

 arktiske end med de sydligere alpetrakters, der ligger mere isole- 

 rede og i klimatisk henseende mere distinkt adskilt fra lavlandets. 



