1901] Hardangervidd ens lepidopterfauna. 5 



ogsaa i lavlandet fundet denne Lycæna-art overordentlig rig paa 

 individer, saaledes i Lærdal i Sogn sommeren 1897 L ); men selv de 

 masser, jeg der iagttog, taaler ingen sammenligning med de uhyre 

 skarer, som i solskinnet tumlede sig over Hardangerviddens lyng- 

 marker. Ikke heller var nogen af de andre lycænider paa langt 

 nær saa talrige, ja L. icarus og Polyommatus phlæas var — ialt- 

 fald under mit ophold der — ikke engang saa rigt repræsenteret 

 som gjennemsnitlig i lavlandet, medens derimod Polyom. Mppotoe 

 rigtignok maa betegnes som hyppig, især paa de egentlige engmar- 

 ker, uden at der dog var tale om nogen egentlig masseoptræden. 



Den eneste pieride, der var at se paa den af mig besøgte stræk- 

 ning, Colias palæno, var heller ikke synderlig rig paa individer, 

 medens af nymphaliderne Argynnis aglaja næsten konkurrerede med 

 L. argyrognomon i talrighed. Aldrig har jeg — ikke engang til- 

 nærmelsesvis — nogensteds seet en saadan rigdom paa disse præg- 

 tige, hurtigflyvende sommerfugle; engene i Syssendalen bogstavelig 

 talt vrimlede af dem; og uagtet de som bekjendt i almindelighed 

 er meget sky og vanskelig at fange, kunde jeg her enkelte dage 

 faa op til 4 — 5 stykker i nettet ved et eneste slag. Jeg fangede 

 ogsaa et betydeligt antal saagodtsom daglig for at faa konstateret, 

 hvorvidt der ogsaa muligens kunde være andre arter iblandt, men 

 jeg lik stadig kun aglaja. Derimod var paa myrene og i de høiere 

 liggende lyngmarker A. jiales var. arsilache temmelig almindelig at 

 se uden egentlig at kunne betegnes som talrig, og af A. ewphrosyne 

 tog jeg kun to sterkt medtagne eksemplarer i et vidjekrat. Disse 

 to individer har sandsynligvis været resterne af denne art, hvis fly- 

 vetid ialmindelighed falder tidligere paa sommeren. 



Om den mængde nesselsommerfugl (Vanessa iirticæ), som maa 

 Mve fløiet her tidligere paa sommeren, vidnede de store mængder 

 af larver, der fandtes paa neslepartierne omkring sæterhytterne, 

 hvor denne planteart merkelig nok sjelden savnes. Om sommer- 

 fuglen i denne høide orker at udvikle to generationer saaledes som 

 i lavlandet, anser jeg for meget tvilsomt. De larver jeg saa, var 

 neppe nok halvvoksne, mange var ganske nyklækkede, i slutten af 

 juli, og jeg skulde derfor være tilbøilig til at tro, at det er dette 

 kuld, der leverer de overvintrende pupper. Af selve sommerfuglen 

 saa jeg heller ikke andet end mere eller mindre sterkt fløine eks- 



2 ) Omtalt i min afhandling om Lærdals faunaen i B. M. Aarb. for 1897. 



