1901] Hardangerviddens lepidopterfauna. 9, 



fandt den under mit ophold der, men rigtignok meget sparsomt^ 

 idet jeg kun fik 5 eksemplarer, hvoraf kun eneste 9- De fangede, 

 eksemplarer toges Ilte, 12te og 13de juli. Senere saaes ogsaa et 

 og andet individ sværmende over engene mellem kl. 10 og 11 om 

 aftenen, men jeg saa ialt kun et halvt snes eksemplarer. 



Denne merkelige faatallighed aaret efter en masseoptræden 

 synes ganske paafaldende, men skyldes maaske en tilsvarende udvik- 

 ling af snyltere den foregaaende sommer; maaske linder den ogsaa 

 sin forklaring i den omstændighed, at der i den mellemliggende 

 vinter var en længere periode med barfrost, der muligens kan have. 

 ødelagt de ikke synderlig dybt liggende larver, af hvilke kun et 

 faatal af de bedst beskyttede er bleven ilive. 



Ogsaa Hepialus fusconebulosus og H. hecta fangedes i birke- 

 lierne ved Fosli, men kun i nogle faa eksemplarer. 



Af Hepialus-^rteme kan vel neppe uogen siges at være egentlig 

 heliophil, ihvorvel H. hecta undertiden kan sees at være i bevæ- 

 gelse ud paa eftermiddagen henimod solnedgang. Alle de i Sys- 

 sendalen fangede i7epia/ws-eksemplarer toges om aftenen. Derimod 

 var den velkjendte Arctia plantaginis ligesom i lavlandet i livlig 

 bevægelse midt om dagen i det sterkeste solskin ; men den var tem- 

 melig sparsomt forhaanden paa hele det undersøgte omraade. Det 

 høiest observerede eksemplar toges paa „Gryteberget" i en høide 

 af ca. 3500 fod o. h. Flere forslidte stykker saaes ogsaa ved 

 Kleivasæter inderst i Isdal, og i det hele var ikke et eneste af de 

 fangede eller observerede stykker af denne art friske. 



Yed Fosli, der dannede udgangspunktet for mine ekskursioner, 

 tog jeg nogle faa yderst defekte .4crø7??/ctø-eksemplarer, der har 

 vist sig at tilhøre A. auricoma og A. euyhorbia, hvis larver jeg ogsaa. 

 fandt ikke saa faa af i birkelierne og blandt lyngene, ligesom jeg 

 ogsaa der tog en ganske liden larve af Orgia antiqiia, men dermed 

 er ogsaa alle de observerede bombycider nævnt. 



Skjønt terrænforholdene og den rige flora paa mange steder 

 var i høi grad gunstig for de i vore alpine og arktiske egne ellers, 

 almindelige heliophile noctuer, var disse paa Hardangervidden un- 

 der mit ophold der yderst daarlig repræsenteret. Ikke en eneste 

 Anarta var nogensteds at opdage, og Dryas octopetala, Silene acau- 

 lis og Pedicularis lapponica, der alle var rigelig forhaanden paa 

 skraaningerne ovenfor 3000 fod, saaes kun at blive besøgt af Agro- 

 tis cnprea samt af nogle humler og diptere. 



At Anarta-åYter findes tilfjelds andre steder i Hardanger er 



