JT lere botanikere — først og fremst Ka al a as — har paa vor 

 vestkyst paavist tilstedeværelsen af en eiendommelig flora af lever- 

 moser, som vi, for en del arters vedkommende ialfald, har tilfælles 

 med Storbrittanien og Irland og kun med disse øer, i det mindste 

 i Europa. 



Kaalaas har drevet sine undersøgelser paa Vestlandet efter 

 en udmerket plan, saa man allerede i det store og hele noksaa godt 

 kj ender forekomsten af en del af disse arter. 



Flere vil sikkert bli fundne. 



Der er saaledes ogsaa i de senere aar gjort en del merkelige 

 fund. Størsteparten af dem, som det staar tilbage at opdage, er 

 imidlertid sandsynligvis meget sjeldne og sparsomt forekommende, 

 saa det maaske vil gaa adskillig tid, indtil man f aar bragt dem 

 frem for dagens lys. 



Hensigten med denne lille artikel var at fremstille udbredelsen 

 af nogle af de mest karakteristiske af disse vestlandske levermoser, 

 saaledes som udbredelsen nu er kjendt. Forhaabentlig vil det kunne 

 være nyttigt for saadanne botanikere, som skulde ville søge at sup- 

 plere] vor kjendskab til udbredelsen af denne eiendommelige flora. 



1. Scapania ornithopodioides (Dill., With.) Pears. 



(= S. planifolia (Hook.) Dum. if. Pearson. 1 ) 



Jeg begynder med denne store og smukke art, der i mange 

 henseender er den merkeligste. Den er saaledes hidtil ikke nogen- 

 steds i verden funden med blomster "eller frugt (saavidt mig bekjendt). 



Dens sydligste bekj endte voksested i Norge er Ørsdalen oven- 

 for Egersund, hvor jeg fandt den sidste sommer (juli 1901). Den 

 vokser her fleresteds under fj eldet ovenfor Ørsdalsvand, Gyafjeld, 



!) W. H. Pearson: The Hepaticæ of the British Isles. London 1899—1901. 



