1910] De norske busk- og bladlaver. 25 
i randen, oftest uregelmæssig, grenskytende. Særlig paa ældre 
eksemplarer er podetier og grener hullet. Farves gult av kalilut. 
Apothecier paa bægerets rand eller paa grenspidserne, smaa- 
middelsstore, sammenflytende, skarlagensrøde. 
M. alm. paa gamle træstubber. Særlig godt utviklet i det høiere 
naaleskogbelte (5—800 m.), hvor ogsaa apothecier er almindelige. 
Varierer fra sterkt melet til næsten glat (f. glabrata), bægeret vel utviklet, 
grenskytende eller helt manglende (f. ceruchoides). Hos os er de soredieklædte, 
grenskytende former de almindeligste, særlig i de fugtigere skogstrækninger 
(f. eks. i Nordmarken). 
Ekss. Anzr: Clad. Cisalp. 18; Arnotp 971; CLaup. & Harm. 420; Frk. D. 
Lich. 176 ce; E. Frizs 85; Havaas 244, 270; LærGut. 371; Mouec. & Nasr. 751; 
Nyz. Herb. Par. 25; RaBH. Clad. Tab. 7, nr. i—7; Ream 93—94, 151, 153; 
STenH. 195; Tuck. 39. 
8. Cladomia bellidiftora (ACcH.) ScHÆr. 
Selskabelig, altid flere podetier sammen. Podetierne cylin- 
driske, smale, stivt oprette eller bueformet opstigende (2 til 4—5 
em. høie), ugrenet eller sjelden med en — faa grener. Med eller 
uten bæger, undertiden helt tilspidset, bægeret smalt, regelmæssig 
eller opfliset, ofte kort grenskytende. Barken smaagropet, uregel- 
mæssig opsprukket til hullet, uten soredier. Farven graagrøn, med 
mørkere basis. Podetierne tæt klædt av middelsstore (2—3 
mm.) skjæl, som er konkave, utspærret og opadbøiet, graagrønne 
paa oversiden, hvite-gulhvite paa undersiden. Skjællene er sterkt 
indskaaret delt, de smale smaalober er dypt krenulert. 
Apothecier skarlagensrøde, paa korte bægergrener, sammen- 
klumpet, de enkelte apothecier gjerne smaa. Sjelden steril. 
Solskrænter og lignende steder; meget almindelig. 
Let kjendelig paa de tætstaaende skjæl, hvis hvite underside gir hele planten 
et hvitagtig utseende. 
Ekss. Anz1: Clad. Cisalp. 16, A—B; Arnor 708, 1023; E. Frizs 9281; 
Tu. Frigs 12; Harm.: Lich. Gall. rar. 56; Havaas 87, 88; Kerner 1144; Mass.: 
Lich. It. 173; NorrL. & NyL. 446; RapH.: Lich. Eur. 310; RapH.: Clad. Tab. 6, - 
nr. 1—2 (pr. p.); Renm 288; ScHær. 39—42; Sommzrr. 157; STENH. 196. 
9. Cladonia deformis Horrm. 
Primærthallus hurtig forsvindende. Podetierne lange (2.5— 
8 cm.), tykke, eylindriske, jevne eller noget knudret, nedtil stripet 
eller rynket, optil eller over det hele intenst gult-gulerønt 
melet. Podetierne hullet-opsprukket. Bægret i randen ikke 
indbøiet, noget opfliset; undertiden med korte, tætsittende grener. 
Skjæl (kan mangle) paa den nedre del av podetierne, middelsstore- 
store, brede, indskaaret, med runde, indrullede lober. Farves ikke 
av kalilut. 
