42 — Bernt Lynge. Nr. 9 
bæger. Bægret helt, regelmæssig, ofte grenskytende. Podetierne 
tæt støvet (soredier), nedtil mer grynet. Skjællene ved basis smaa. 
Apothecier ikke almindelige, i bægerranden og paa bæger- 
grenerne. 
Temmelig sjelden, mest paa kalkholdig underlag, i Kg 
dalen og over Oplandene. 
Ekss. Anzr: Ulad. Cisalp. 3 Å; CcaUup. & Harm. 460—464; Corm. 26, 32—33, 
35—41, 47—50, 58, 78, 80, 109; Fix. D. Lich. 57; Heer 727—789; LEIGHT. 
399, 407; Move. & NæstL. 1155, 1285; NorrrL. & Nyr. 403, 405; Nyt. Herb. 
Par. 19; Rapan. Lich. Eur. 284; RaBH. Ulad. Tab. 10, XVII mr. 1, 8 SVD: 
2, tab. 12, nr. 7—8, tab.' 13, nr. 9, tab. 17, nr. 8; Rape. Suppl. Tap 
9, tab. 18, nr. 22: Ream 10,.11, 62, 162, 163, 165, 168, 271418; ScHær. 267, 268. 
Cladonia pyxidata optrær i utallige former. Disse kan man ordne i de 
ovennævnte hovedgrupper. De er imidlertid neppe at betragte som avgrænsede 
systematiske former, da de forbindes ved talrike overganger. (Sml. Warnios 
sin negl. acced.* og ,pr. p. in pocillum transiens* under ekssikkatfortegnelsen, 
Mon. UnaD. II, p. 227 & 233). Ved den støvede f. chlorophæa forbindes U. pyæidata 
med OC. fimbriata. Denne har slankere podetier og er aldeles blottet for barklag, 
mens f. chlorophæa har et — rigtignok tyndt: 40—60 u tykt — barklag. 
Mange, særlig ældre systematikere fører 7. chlorophæa til OC. fimbriata. Jeg fin- 
der det i det hele tvilsomt, om UC. pyæidata og UC. fimbriata kan ansees som sær- 
skilte arter (sml. Wanto ,pr. p. C. fimbr.%, ,im OC. fimbr. acced.* i ekss. forteg- 
nelsen under f. chlorophæa, Mon. Crap. II, p. 233). 
35. Cladoma fimbriata (L.) Fr. 
Nær beslegtet med UC. pyxidata, men podetierne er Jak 
cylindriske eller optil noget bredere, sjelden med U. pyxidata's 
kegleform. Podetierne utvides pludselig til et litet eller mid- 
delsstort bæger; hos visse former er bægret utydelig, hos andre 
mangler det helt og podetierne er tilspidset. Podetierne helt 
dækket av et fint tæt gulerønt, graaagtig eller hvitagtig 
støv. Uten barklag. Skjællene samlet ved basis, smaa—mid- 
delsstore, bredt ovale eller vifteformig utbredt, rundtakket — ind- 
skaaret, graagrønne over, hvite under, med eller uten soredier. 
Apothecier som hos OC. pyxidata; de er hos flere former sjeldne. 
Sammenlign bemerkninger til CO. pyæidata. Paa tør kalkholdig jord optrær 
væsentlig lange smale, grenede former av U. fimbriata, korte og brede av UC. pyæidata. 
De utallige former (HarmanD nævner 39 i sit arbeide Lichens 
de France p. 308 ff.) kan ordnes om følgende typer. 
a. simpler (Wxrss.) Fror. 
Ugrenet, kort (1.5—2, sj. 8 cm.); podetier eylindriske med et 
vel utviklet regelmæssig bæger, som ikke er grenskytende. ? 
Ekss. Anz1 Clad. Cisalp. 7, D—G; Craup. & Harm. 162; Corm. 41—46, 
54; Fux. D. Lich. 54, 55; Lziear. 877: Mass. Lich. It. 154; Movue. & Næs. 
